Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.02.2024 Справа №607/4208/24 Провадження №2-о/607/235/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Щербай А.І.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу обмежувального припису, у якій, уточнивши свої вимоги, просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців у вигляді: заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявником по АДРЕСА_1 ; заборони наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) заявника по АДРЕСА_1 ; заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із матір`ю ОСОБА_1 , а також контактувати нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та у будь-який спосіб спілкуватись із нею.

В обґрунтування заяви зазначає, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є її дочка ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком. Крім цього, за вказаною адресою проживає син заявниці ОСОБА_2 . Між нею та її сином склались неприязні стосунки через те, що останній упродовж тривалого часу уживає наркотичні засоби, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння вчиняє стосовно заявниці психологічне, фізичне насильство, шляхом висловлення на її адресу нецензурними словами, кричить принижуючи словесно, здійснюючи психологічний тиск, нищить майно, а також виносить та продає речі з квартири, знімає грошові кошти із банківських карток без її дозволу. Заявниця постійно напружена, схвильована, перебуває у стресовому стані. Також вказала, що її син ОСОБА_2 неодноразово проходив лікування від наркозалежності, однак через три дні покидав заклад лікування. Зазначила, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення стосовно неї домашнього насильства. Крім цього, зазначила, що на даний час Тернопільським міськрайонним судом розглядається кримінальне провадження за вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Також вказала, що існує ризик вчинення ОСОБА_2 в майбутньому домашнього насильства відносно неї. Тому, враховуючи наведені обставини просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 .

Ухвалою суду 23 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26.02.204 року на 11 год.00 хв..

26.02.2024 року у судовому засіданні заявницею заявлено клопотання про зміну та уточнення своїх вимог, яке задоволено судом, у зв`язку із чим його відкладено на 29.02.2024 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву про видачу обмежувального припису з урахуванням поданої заяви про уточнення вимог від 28.02.2024 року підтримала з підстав викладених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що фізичного насильства стосовно своєї матері не вчиняв, наркотичні засоби вживає тривалий час, заявниця не дає йому відпочивати, оскільки постійно кричить на нього.

Суд, заслухавши пояснення заявника, а також заінтересовану особу, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, доходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 є сином заявниці ОСОБА_1 , що визнається та не заперечується в судовому засіданні заінтересованою особою ОСОБА_2 .

Квартира АДРЕСА_2 належать на праві власності гр.. ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , що підтверджено даними будинкової книги.

В даній квартирі проживає без реєстрації заявник ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , що стверджується довідкою ПП «ТернопільКомСервіс» №11 від 27.02.2024.

ОСОБА_1 протягом 2023 року та січня 2024 року неодноразово зверталась до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про вчинення її сином ОСОБА_2 домашнього насильства.

23 січня 2024 року органами Національної поліції було винесено терміновий заборонний припис серії АА №304834 стосовно ОСОБА_2 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно його матері ОСОБА_1 та зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 3 доби.

Крім цього, судом з`ясовано, що ОСОБА_2 постановами Тернопільського міськрайонного суду притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, тобто за вчинення ним домашнього насильства стосовно своєї матері, а саме:

-від 27 листопада 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 13.11.2023, близько 20 год. 38 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_1 , а саме дії психологічного характеру, що полягали у вчиненні сварки та виловлюванні на її адресу словесних образ, погроз, чинив на неї моральний та психологічний тиск, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. ОСОБА_2 зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень;

-від 04 грудня 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 стосовно якого 13.11.2023 винесено терміновий заборонний припис серії АА №162300, згідно з яким він повинен залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 , не повідомив уповноважений підрозділ органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування, чим порушив вимоги ч.8 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». ОСОБА_2 зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень;

-від 04 січня 2024 року з якої вбачається, що 22.12.2023 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_1 , а саме дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні словесних образ та чинив моральний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. ОСОБА_2 зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

-від 01 лютого 2024 року з якої вбачається, що 23.01.2024 ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_4 , а саме висловлював словесні образи, штовхав, шарпав за одяг, викручував руки. ОСОБА_2 зазначеною постановою визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно правового висновку викладеного у Постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі.

В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 систематично, протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її син ОСОБА_2 , яке виражається у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо неї, її приниженні, нецензурній лайці, залякуванні, цькуванні, застосуванні фізичної сили. Внаслідок зазначених дій стосовно ОСОБА_2 . Тернопільським міськрайонним судом виносились постанови за ст..173-2 КУпАП про визнання його винуватим за вказаною статтею та накладення адміністративного стягнення. Крім цього, стосовно останнього органом Національної поліції України упродовж 2023 та січня 2024 року виносились термінові заборонні приписи, а тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який продовжує вчиняти домашнє насильство.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 , вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 у вигляді заборони перебувати йому в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , заборону кривднику наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ; заборону ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також у будь-який спосіб спілкуватись із нею. Суд вважає, що строк чинності припису слід встановити шість місяців, виходячи з того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я заявника. Також, суд вважає, що існують ризики продовження ОСОБА_2 у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно своєї матері ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1 - 350-8, 352-355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис на строк шість місяців згідно якого:

-заборонити перебувати ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) в місці спільного проживання (перебування) із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

-заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та у будь-який спосіб спілкуватись із нею протягом часу визначену даним приписом.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Копію рішення суду направити до Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік та до Тернопільської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце реєстрації ( АДРЕСА_3 ) місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан