Провадження номер 2/741/134/24
Єдиний унікальний номер 741/2163/23
РІШЕННЯ

іменем України

28 лютого 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відновився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому як члену колгоспного двору 1/6 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної їй 1/4 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому як члену колгоспного двору 1/6 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_1 прийняли його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв його син ОСОБА_1 , а дружина ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини.

У серпні та вересні 2023 року позивачі зверталися до Носівської державної нотаріальної контори та до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. з метою оформлення спадкових прав після померлих, але нотаріусами було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що за життя померлі офіційно не зареєстрували право власності, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на даний час змінити статус колгоспного двору неможливо, окрім того з уведенням в дію з 15 квітня 1991 Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано.

Також у вересні 2023 року позивачі зверталися до державного реєстратора Ніжинської РДА Чернігівської області з метою реєстрації права власності на відповідні частки вищезгаданого будинку. Однак державним реєстратором було відмовлено в державній реєстрації прав.

Позивачі просили з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, поданого до суду 28 лютого 2024 року (а. с. 91) визнати за:

- ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору;

- ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6 ;

- ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Ухвалою судді від 08 листопада 2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10 січня 2024 року.

У підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, але подали до суду заяви, у яких указали, що вони підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності (а. с. 90, 91).

Представник відповідача Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 51).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Судом установлено, що домогосподарство АДРЕСА_1 відноситься до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 5927/10-11-С/08.2023 від 23 серпня 2023 року (а. с. 5).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними.

Отже, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/6 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 11).

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 49-50).

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_4 була дружиною померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 13). ОСОБА_5 був сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13). Отже, вони обоє були спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Станом на день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним за вищевказаною адресою були зареєстровані: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 5923/07-01-С/08.2023 від 23 серпня 2023 року (а. с. 5, на звороті).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 90/1992, що підтверджується повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 22 листопада 2023 року № 3176/01-14 (а. с. 41).

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 убачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подала дружина померлого ОСОБА_4 , вона ж отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад (а. с. 42-44).

Отже, судом установлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_3 фактично прийняли його дружина ОСОБА_4 та його син ОСОБА_5 , вступивши в управління та володіння спадковим майном на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки проживали разом зі спадкодавцем на час його смерті, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 5923/07-01-С/08.2023 від 23 серпня 2023 року (а. с. 5, на звороті).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично успадкували по 1/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 5924/07-01-С/08.2023, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 23 серпня 2023 року, станом на 26 червня 2013 року ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею був зареєстрований ОСОБА_5 (а. с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_4 за життя склала заповіт, посвідчений 03 березня 2008 року ОСОБА_7 , секретарем виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яким все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 82) та матеріалами спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 (а. с. 78-80). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлої ОСОБА_4 заведено спадкову справу за № 253/2017, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 81).

Згідно з копією спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 спадщину після її смерті на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв син ОСОБА_5 , який є спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_5 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки (а. с. 78-80).

Отже, після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 фактично успадкував 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Київ помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 5925/07-01-С/08.2023, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 23 серпня 2023 року, ОСОБА_6 на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ним були зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (а. с. 6, на звороті).

За життя ОСОБА_6 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 55). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками померлого ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а. с. 14). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. до майна померлого ОСОБА_6 заведено спадкову справу за № 1/2020, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 54).

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_2 , подавши до нотаріальної контори в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Батько померлого ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини після смерті сина, подавши до нотаріальної контори в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад (а. с. 56-69).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 зверталася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області з метою оформлення спадкових прав після померлого ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 . Нотаріус відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв`язку з тим, що спадкоємцем не були подані документи, які підтверджують наявність на момент відкриття спадщини права власності у ОСОБА_1 на цей будинок. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою приватного нотаріуса Дмитренко В.М. № 189/02-31 від 22 вересня 2023 року (а. с. 14, на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Володькова Дівиця Ніжинського району Чернігівської області помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а. с. 12, на звороті). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 5926/07-01-С/08.2023, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 23 серпня 2023 року, ОСОБА_5 на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ним були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 7).

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 75-76). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 (а. с. 13, на звороті). ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (а. с. 14). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 .

Судом установлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого ОСОБА_5 заведено спадкову справу за № 66/2023, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 74).

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 спадщину після його смерті прийняв син ОСОБА_1 , подавши до нотаріальної контори в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Дружина померлого ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка, подавши до нотаріальної контори в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а. с. 71-73).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 звертався до Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області з метою оформлення спадкових прав після померлого батька ОСОБА_5 на 1/2 частки житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно у зв`язку з тим, що спадкове домоволодіння мало статус колгоспного двору, а з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Киреєвої Л.М. № 787/02-31 від 28 серпня 2023 року (а. с. 15).

Окрім того, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 також звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно Ніжинської РДА Чернігівської області Походні С.М. з метою реєстрації за собою права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, йому було відмовлено в державній реєстрації права власності, оскільки відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (у ред. 1963 р.) зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав колишньому колгоспному двору, а реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна як колгоспний двір законодавством не передбачена, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 69142072 від 04 вересня 2023 року (а. с. 16).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 65,7 кв. м, житлова площа - 48,1 кв. м (а. с. 18-10).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а. с. 4).

Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві ОСОБА_1 у рівних частинах з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1245, 1261, 1268,1269, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 200, 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 кв. м, житловою площею 48,1 кв. м з відповідною частиною господарських будівель та споруд у порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 кв. м, житловою площею 48,1 кв. м з відповідною частиною господарських будівель та споруд у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 кв. м, житловою площею 48,1 кв. м з відповідною частиною господарських будівель та споруд у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 65,7 кв. м, житловою площею 48,1 кв. м з відповідною частиною господарських будівель та споруд у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_9 , сплачений в АТ «Таскомбанк» за реквізитами: рахунок отримувача - UA0025645, отримувач коштів - ГУК у Черніг.обл/тг м. Носівка/22030101, код класифікації доходів бюджету - 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37972475, судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. відповідно до платіжної інструкції № 3545-1173-6539-0632 від 03 листопада 2023 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Носівська територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2024 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА