Р І Ш Е Н Н Я (заочне)

Іменем України

610/160/23 2/610/4/2024 15 серпня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

позивача: представника адвоката Бороденко К.О. (відеоконференція),

секретаря: Кучеренко Ю.М.,

розглянувши у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Лютянська Н.С. просить:

1)визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку квартири за адресою:

АДРЕСА_1 )визнати за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ,

АДРЕСА_3 )припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що з 26.06.1999 по 12.02.2019 сторони перебували у шлюбі, який розірвали фіктивно з метою отримання субсидії на житло. За період шлюбу в 2001 році придбали вищевказану двокімнатну квартиру, в якій продовжували проживати однією сім`єю після фіктивного розірвання шлюбу та вести спільне господарство. Під час активних бойових дій відповідач вивезла свого паралізованого чоловіка ОСОБА_1 у безпорадному стані до с. Яковенкове, залишивши його там самого без одягу, особистих документів та власних речей, які залишилися у їх спільній квартирі, в якій продовжила проживати відповідач. Станом на сьогоднішній день позивач не має можливості повернутися жити до квартири, яка є спільною власністю подружжя, оскільки у ній проживає відповідач з іншим чоловіком, тому у них виник спір щодо майна, набутого за час шлюбу, яке позивач бажає поділити (а.с. 1-6).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 21.11.2023 було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 90).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бороденко К.О. просила позов задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача, надала згоду на заочний розгляд справи. Просила стягнути з відповідача витрати на проведення експертизи в розмірі 2640 гривень.

Відповідач про час і місце судового засідання неодноразово повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 27), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явилась (а.с. 100-101, 119-120, 132-133, 139-140, 148-149), причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається.

Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

З витребуваного судом копії запису акта про одруження вбачається, що сторони з 26.06.1999 по 12.02.2019 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 16, 73).

19.05.2016 позивач змінив прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с. 86).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєтру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.06.2023 двокімнатна квартира, загальною площею 41,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, 2576, від 04.12.2001, засвідченого приватним нотаріусом Соколовою С.О. (а.с. 17-18).

З експертного висновку від 18.01.2024 № 06-ЦЗ/24 було проведено оцінку двокімнатної квартири (в багатоповерховому житловому будинку), за адресою: АДРЕСА_2 . Ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 18.01.2024 становить 177410 грн (а.с. 112, 160).

Отже, спірна квартира була придбана сторонами в період шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 70 СК України та абз. 1 ч. 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Однак вказаних обставин судом встановлено не було.

Таким чином, спірна квартира підлягає визнанню об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як подружжя, оскільки придбана ними в період шлюбу, незалежно від того, що право власності на неї зареєстровано за відповідачем. Отже, спірне нерухоме майно належить сторонами в рівних частках. Підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя в спільному майні суд не встановив.

Щодо визнання за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку спірної квартири суд зазначає, що сама відповідач не заявляла такої вимоги (зустрічний позов не подавала), а тому ця вимога позивача не може бути задоволена.

Звертаючись до суду, представник позивача також просила припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру, однак задоволення вимоги про поділ квартири, як спільної сумісної власності, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 її частину саме собою свідчить про припинення правового режиму спільної сумісної власності на такий об'єкт, тобто припинення права спільної сумісної власності і здійснюється шляхом поділу майна, що є спільною сумісною власністю.

Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту.

Такий правовий висновок, викладено у постановах Велика Палата Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 та від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Представник позивача підтвердила здійснення витрат на підготовку експертного висновку, надавши суду такі докази: копію експертного висновку № 06-ЦЗ/24, складеного 18.01.2024 оцінювачем-експертом Журавльовою В.В. та копію рахунку на оплату № 06-ЦЗ/24 від 17.01.2024, відповідно до якого вартість експертного висновку склала 2640 грн (а.с. 160, 161).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільнений, як особа з інвалідністю I групи, а тому судовий збір необхідно стягнути на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 139, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

3.В іншій частині позову відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 гривні судового збору та на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в розмірі 2640 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя Стригуненко В.М.