ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/603/24 Справа № 209/3718/23 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лопатіної М.Ю., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітнього сина , -

ВСТАНОВИЛА:

11 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітнього сина. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року з 1/4 частини його доходу до 1/6 частини щомісячно, до повноліття сина. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 03 червня 2011 року по 23 жовтня 2017 року він перебував у зареєстрованому шлюбні з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки доходів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення ним повноліття. Також він 27 квітня 2022 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , яка є внутрішньо-переміщеною особою та яка має доньку, які проживають разом з ним. Крім того, згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року з нього стягнуті аліменти на користь матері- ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно. Позивач вважає, що після утворення нової сім`ї, яка знаходиться на його утриманні, стягнення з нього аліментів на утримання його матері, значно погіршився його матеріальний стан, що спонукає його до вирішення питання про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. На теперішній час він не має можливості сплачувати аліменти встановлені вищевказаним судовим наказом, тому змушений звертатися із позовом до суду (а.с.1-2).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітнього сина - відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилаючись на те, що судом не в повній мірі досліджено всі обставини у справі, які мають значення для справи, не надано їм належної правової оцінки, невірно застосовано норми матеріального права (а.с.53-55).

В порядку ст. 360 ЦПК України, від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись законність та обґрунтованість рішення суду та на безпідставність доводів апеляційної скарги, просила, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с.73-74).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

В порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2011 року по 23 жовтня 2017 року, що підтверджується копією рішення про шлюб та копію рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про розірвання шлюбу (а.с.11,15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання сина ОСОБА_7 , починаючи стягнення з 21 листопада 2014 року, та до досягнення ним повноліття, що підтверджується копією рішення (а.с.14).

13 квітня 2023 року Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання матері ОСОБА_5 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 29 грудня 2022 року, що підтверджується копією рішення (а.с.16).

27 квітня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.17).

ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 18.05.2022 № 1207- (а.с.18) та має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.25) та теж є внутрішньо переміщеною особою згідно довідки від 18.05.2022 № 1207-500161015 (а.с.26).

Відповідно довідки військової частини НОМЕР_3 від 08 липня 2023 року № 4630 (а.с.27) ОСОБА_1 проходить військову службу та за період з грудня 2022 року по травень 2023 року отримав грошову винагороду 631550,22 гривень та за постановою ВП № 54035247 у грудні 2022 року з нього відраховано аліменти 12232,71 гривень, за січень 2023 року 26934,19 гривень, за лютий 2023 року в розмірі 28330,00 гривень, за березень 2023 року в розмірі 27248,05 гривень, за квітень в розмірі 28330,00 гривень, за травень 2023 року в розмірі 26405,57 гривень та аліменти за постановою ВП 71926152 в розмірі 43708,48 гривень (17302,91 гривень боргу).

Згідно довідки про результати пошуку виконавчих проваджень в АСВП (а.с.43) у боржника ОСОБА_1 на виконанні перебувають виконавчі провадження № 54035247 з датою відкриття 29.05.2017 та виконавче провадження №71926152 з датою відкриття 02.06.2023 року, боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_5 , та інші виконавчі провадження.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено зміни його матеріального стану, оскільки обставини, на які він посилається, як на підстави для зміни розмірів аліментів, не знайшли свого підтвердження в доказах, долучених позивачем. Обґрунтування того, що на його повному утриманні перебуває непрацююча дружина та її малолітня донька не відповідає дійсності, оскільки вони перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи, та отримують допомогу від держави, тобто в них є хоч і невеликий, але постійний дохід, який позивач не включає до спільного сімейного бюджету. Зменшення розміру матеріального утримання, призначених судом вплине на матеріальне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам, наявність інших утриманців без зміни матеріального стану позивача не є підставою для перегляду розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Окремою самостійною підставою для зміни розміру аліментів може бути зміна сімейного стану одного з батьків.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Звертаючись до суду із вказаним позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан.

Суд першої інстанції вірно установив, що дійсно у позивача змінився сімейний стан, однак зміна сімейного стану не призвела до погіршення матеріального становища позивача.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання сина від попереднього шлюбу, оскільки він належними та допустимими доказами у справі не довів погіршення свого майнового стану, а факт укладення іншого шлюбу та проживання разом із ними малолітньої доньки ОСОБА_4 , не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростували.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції надав вірну оцінку всім доказам у справі, повно та всебічно дослідив всі обставини справи, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Лопатіна

М.Ю. Петешенкова