ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 листопада 2024 року

м.Харків

справа № 639/2280/22

провадження №22-ц/818/2796/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України в м.Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мухіна Олега Миколайовича на рішення Жовтневого районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року, постановлене під головуванням судді Єрмоленко В.Б.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2013 року по 23.02.2022 року в загальній сумі 80537 грн 58 коп., яка складається з сумі заборгованості 69635,87 грн., інфляційних витрат в сумі 9417,56 грн., 3 % річних в сумі 1484,15 грн., також просили стягнути суму судового збору у розмірі 2481 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.11.2013 року по 23.02.2022 року в загальній сумі 69635,87 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» інфляційні витрати в сумі 9171,72 грн. та 3% річних в сумі 1463,34 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» сплачену суму судового збору у розмірі 2472,56 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мухін Олег Миколайович просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що розгляд справи відбувався без участі відповідача, відповідача не було належним чином повідомлено про розгляд справи за вищевказаним позовом, у зв`язку з чим вона позбавлена законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів. Крім того, судом першої інстанції проігноровано той факт, що позовна заява подана поза межами строку позовної давності. Вважає, що є підстави для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Просить застосувати строки позовної давності.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувалися ними. Внаслідок невиконання відповідачкою обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг з теплопостачання, у відповідача перед позивачем за період з 01.11.2013 року по 23.02.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 80537 грн 58 коп..

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Матеріали справи свідчать про те, що у серпні 2022 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 22.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи без виклику осіб.

Даних про отримання відповідачами копії ухвали про відкриття та копію позовної заяви матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , вона є споживачем послуг з центрального опалення і постачання гарячої води шляхом відкриття абонентського рахунку № НОМЕР_1 , повинна регулярно у встановлені законом строки оплачувати вартість наданих їм підприємством послуг з центрального опалення і постачання гарячої води, але свої обов`язки щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість.

Відповідно розрахунку заборгованість за надані відповідачу послуги з теплопостачання за період з 01.11.2013 по 23.02.2022 в загальній сумі становить 69635,87 грн. (а.с. 4-5)

Згідно з рішенням Харківського міськвиконкому від 23 грудня 1998 року № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді» (зі змінами, внесеними рішенням від 30 вересня 2001 року № 946) позивач є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова.

Як на підставу позовних вимог позивачем надано розрахунки на суму 80537,58 грн, заборгованість за надані послуги, що утворилась за період з 01.11.2013 року по 23.02.2022 року, з яких 69635,87 грн заборгованість за послуги теплопостачання, інфляційні витрати в сумі 9417,56 грн, 3% річних у сумі 1484,15 грн. та судовий збір. Позивач посилається на те, що відповідачкою не виконуються обов`язки щодо сплати вартості послуг з теплопостачання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Статтею 1Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено обов`язок з оплати вартості отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачка не виконувала свої обов`язки з оплати послуг теплопостачання, які фактично були надані КП «Харківські теплові мережі».

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання є обґрунтованим. Разом з тим судова колегія не погоджується з розміром стягнення, оскільки судом стягнута сума поза межами строку позовної давності.

Відповідач у апеляційній скарзі просив про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Оскільки відповідачка не була обізнана про наявність такого спору, не отримувала копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі та призначення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів вважає, що заява про застосування позовної давності має бути прийнята судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому термін дії карантину продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.

Тобто, Закон установлює, що: "під час дії карантину, строки, визначені статтею 257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину".

З цього слідує, що у разі закінчення процесуального строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.

Закон № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин із 12 березня 2020 року позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з вказаним позовом 11 серпня 2022 року, тобто у межах строку давності із відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, розмір якої становить 66336,69 грн..

Також стягненню підлягають 3% річних та інфляційні втрати відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Розмір 3% річних складає 1463,34 грн., інфляційні втрати 9171, 72 грн..

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за послуги з теплопостачання у межах трирічного строку позовної давності та складає 66336,69 грн.

З огляду на викладене, судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мухіна Олега Миколайовича задовольнити частково, рішення змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 76971,75 грн.: з яких 66336,69 грн. -заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, 9171, 72 грн - інфляційні втрати, 1463,34 грн. - 3% річних. В задоволенні позову КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.11.2013 року по 31.03.2017 року слід відмовити.

Статтями 12, 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вказаного рішення суду першої інстанції слід змінити, а позовні вимоги - задовольнити частково.

Частиною 13 ст.141ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Так, з матеріалів справи вбачається, що КП «Харківські теплові мережі», звертаючись до суду з позовом, сплатило 2481,00 грн судового збору.

Позовні вимоги задоволено на 95,57 %.

Таким чином, з відповідачки необхідно стягнути на користь КП «Харківські теплові мережі» 2371,09 грн, за подачу позивачем позову до суду.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт, звертаючись до суду з апеляційною скаргою на судове рішення, сплатила 3721,50 грн судового збору.

Оскільки апеляційна скарга відповідачки також підлягає частковому задоволенню, а саме: на 4,43 %, тому з КП «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 164,86 грн (4,43 % від 3721,50 грн).

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з відповідачки на користь КП «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2371,09 грн, а з КП «Харківські теплові мережі» на їх користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 164,86 грн, то, враховуючи ч.10 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 2371,09-164,86 = 2206,23 грн п, а також звільнити КП «Харківські теплові мережі» від обов`язку сплачувати ОСОБА_1 судовий збір.

Керуючись ст.367,369,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мухіна Олега Миколайовича - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року змінити.

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 66336.69 грн., в тому числі 3% річних - 1463,34 грн., інфляційні втрати- 9171, 72 грн. всього 76971,75 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2206,23 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина