УХВАЛА

12 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 546/347/23

провадження № 61-14282ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Кумечко Мариною Сергіївною на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі № б/н від 22 листопада 2022 року та скасування його державної реєстрації, третя особа, без самостійних вимог щодо предмету спору - реєстратор виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавської області Веременич Дмитро Сергійович, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

На підставі поданої касаційної скарги не може бути вирішено питання про відкриття (відмову у відкритті) касаційного провадження з таких підстав.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Тлумачення норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Касаційна скарга містить посилання на постанови Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 910/18618/19, від 16 березня 2021 у справі № 910/17988/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Однак зміст оскарженого судового рішення та доводів касаційної скарги не свідчить, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду, на які заявниця посилається у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які є подібними до правовідносин в цій справі, а фактично зводяться до порушення норм процесуального права щодо встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

Особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі на неврахування судами висновку Верховного Суду, у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права застосував суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, та який саме висновок викладено у постанові Верховного Суду, який не застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Обов`язковою умовою касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України) є обґрунтованість підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

При цьому формальне посилання на підстави касаційного оскарження без наведення відповідного обґрунтування не може бути підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Крім того, частиною першою статті 409 ЦПК України визначені повноваження суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги. Як вбачається зі змісту касаційної скарги заявниця не погоджується з рішенням суду першої інстанції та з постановою апеляційного суду, однак просить скасувати лише постанову апеляційного суду.

Ураховуючи наведене, заявниці необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, викласти прохальну частину касаційної скарги відповідно до вимог статті 409 ЦПК України з урахуванням її змісту, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи або докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів всім іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 393 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Краснощоков