Справа № 229/6045/23
Провадження № 2/229/492/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Феняка О.Р.,

за участю секретаря судового засідання Бровченко Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилося після смерті його дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що на день смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яку вона фактично прийняла у спадщину після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивач та його син ОСОБА_2 .

Позивач звертався до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.М. з метою оформлення спадщини, але йому було роз`яснено про необхідність звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок.

Позивач вважає, що єдиним способом захисту його прав на спадкове майно є звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

17 січня 2024 року судом закрито підготовче засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_7 не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позов не надали, проте надали заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, вислухавши покази свідка, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Суд встановив, що домоволодіння АДРЕСА_2 , зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори 02.10.1956 р., по реєстру №2858.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона з моменту народження живе в будинку АДРЕСА_3 . Добре знала ОСОБА_6 , її чоловіка та доньку, які постійно мешкали з нею по сусідству. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . На момент смерті ОСОБА_6 з нею проживала її донька ОСОБА_4 разом з чоловіком ОСОБА_1 та їх сином ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_1 проживав та проживає до теперішнього часу в будинку АДРЕСА_1 . Веде в цьому домоволодінні господарство, всіляко допомагає сусідам.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Його дружина - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21 січня 1984 року позивач ОСОБА_1 одружився із ОСОБА_4 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_4 ). Від цього шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщину фактично прийняла їх донька ОСОБА_4 , яка постійно мешкала із своїми батьками до їх смерті.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч.3,4 ст.1268, ст.1269 ЦК України.

Так, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, що подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_4 .

Відповідно до інформаційних довідок приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.М. після смерті ОСОБА_4 на момент звернення 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, інформація в реєстрі щодо заповітів відсутня. 03 квітня 2023 року була заведена спадкова справа 46/2023.

Суд встановив, що разом з ОСОБА_4 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_2 , проживали її чоловік ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_2 , які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, а саме 1/2 частиною цього домоволодінняу.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину у вигляді 1/2 частини вказаного домоволодіння після смерті ОСОБА_4 .

Тобто позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем частини домоволодіння після смерті його дружини.

25 квітня 2023 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Миросєді В.М. роз`яснено ОСОБА_1 про необхідність звернення до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з неможливістю видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у нього відсутній документ, що підтверджує право власності на житловий будинок, який належить спадкодавцю ОСОБА_5 .

За правилами ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Суд вважає доведеним, що на теперішній час позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

Керуючись ст.ст. 2, 11-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частину домоволодіння АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку (літ. А-1, а-1, а1-1, а) загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., літньої кухні (літ. Б), погрібу (літ. б), сараю (літ. В), альтанки (літ. Г), погрібу (літ. г), літньої кухні (літ. Д), вбиральні-душу (літ. Е), вбиральні (літ З) гаражу (літ. К), огорожі (№1-5), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Cуддя: Олександр ФЕНЯК