Справа № 457/881/24
провадження №2-о/457/51/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого - судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Ломакіна Оксана Ярославівна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Ломакіна Оксана Ярославівна. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла заявниці - ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок та земельна частка (пай). В сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1569, виданим Орівською сільською радою 22.05.1997 року, ім?я спадкодавця записано « ОСОБА_3 ». Згідно із свідоцтвом про смерть ім?я померлої (спадкодавця) зазначено « ОСОБА_4 ». Заявниця звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових справ, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в сертифікаті на право приватної власності на землю записано ім`я матері помилково « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для мене юридичне значення і не пов?язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки необхідний мені для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту. Тому просить встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 , сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1569, в якому її ім?я зазначено неправильно « ОСОБА_3 », правильно « ОСОБА_4 ».

Заявниця у судове засідання не з`явилася, однак скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заінтересована особа подала клопотання та просила розгляд справ проводити без її участі, вважає що заяву ОСОБА_1 слід задоволити.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 25 лютого 1964 року, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі записів зроблено відповідний запис за № 57.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 21 січня 2022 року Трускавецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис за № 24.

Крім цього, ім?я «Февронія» зазначено у картці платника податків, виданій 15 листопада 2002 року Сколівським відділенням ОДПІ ОСОБА_2 .

Згідно заповіту посвідченого секретарем Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області 15 листопада 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , все своє майно на випадок смерті заповіла ОСОБА_1 .

Як вбачається з сертифікату про право приватної власності на землю серії ЛВ №1569, право приватної власності на земельну ділянку площею 0,92 га видане ОСОБА_5 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 квітня 2024 року, виданої приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку, оскільки у сертифікаті на право приватної власності на землю ЛВ №1569 імя записано помилково « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 ».

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу наведених вимог законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судом знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявниця та встановлено, що у сертифікаті про право приватної власності на землю серії ЛВ №1569, ім`я ОСОБА_2 помилково записано « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 », а також враховуючи те, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, а виправити допущену описку неможливо, заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 1569, виданого Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області, в якому її ім?я зазначено неправильно « ОСОБА_3 », правильно « ОСОБА_4 »».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Ломакіна Оксана Ярославівна, юридична адреса: 82200, м. Трускавець, вул. В.Івасюка, 10.

Суддя: В. І. Марчук