ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2024 року м. Херсон

Номер справи 766/12630/23

Номер провадження 22-ц/819/212/24

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Кутурланової О.В., Радченка С.В.,

секретар Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 березня 2024 року у складі судді Шестакової Я.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, за текстом позовної заяви, просив:

стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін №2 від 08.10.2020 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 341 705,00 грн. (триста сорок одна тисяча сімсот п`ять грн 00 коп.) яка складається з Заборгованості по поверненню позики без врахування еквіваленту іноземної валюти 6257 712,00 грн., компенсації в наслідок знецінення суми позики внаслідок девальвації гривні розрахованої на дату подання позову 21.12.2023 року 83 993,00 грн,.

застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання відповідача триває, офіційний курс гривні до долара США змінився та буде змінюватися до дати прийняття рішення судом.,

стягнути суму заборгованості за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін №2 від 08.10.2020 року у гривневому еквіваленті за курсом іноземної валюти на дату ухвалення судового рішення (шляхом застосування еквівалента іноземної валюти та перерахунку суми з урахуванням зміни курсу гривні до зазначеного в еквіваленті долара США та умов договору та практики Верховного Суду на яку позивач посилався вище. Мається на увазі перерахунок розміру позики к стягненню з відповідачки з урахування курсу дол. США на дату ухваленні судового рішення.

У березні 2024 року позивач подав заяву про зміну предмету позову, у якій просив: стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін №2 від 08.10.2020 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі 341 705,00 грн. (Триста сорок одна тисяча сімсот п`ять грн 00 коп.), що становить гривневий еквівалент 9 100,00 доларів США (дев`ять тисяч дол. США 00 центів), (визначених за курсом НБУ за 1 дол. США. на день подання позову 21.12.2023 року)

Позов мотивований наступними обставинами.

Відповідно до договору позики від 19.10.2018 року, укладеному між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , як позикодавець, та ОСОБА_4 , як позичальником, позикодавець передав позичальниці суму у борг 337 601,60 грн. (триста тридцять сім тисяч шістсот одна гривень, 60 копійок), що за курсом НБУ (1 долар США = 28,04 грн.) на день укладення договору було еквівалентно 12040,00 (дванадцять тисяч сорок) доларів США, 00 центів, з кінцевим строком погашення позики 16.10.2019 року включно.

Останніми змінами до договору від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , надав ОСОБА_2 у позику суму в розмірі 483 705,60 (чотириста вісімдесят три тисячі сімсот п`ять гривень, 60 копійок), що за курсом НБУ (1 долар США = 28,32 грн.) на день укладення Договору еквівалентно 17 080,00 (сімнадцять тисяч вісімдесят) доларів США, 00 центів. Кінцевий строк погашення позики - 16.10.2022 року (шістнадцятого жовтня дві тисячі двадцять другого року) включно. Сторонами обумовлено погашення позики згідно графіку. Всі платежі за договором позики з врахуванням внесених змін, повинні були сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми позики в доларах США, відповідно до пункту 4.2 договору позики.

Відповідно до договору позики від 19.10.2018 року, як сума позики наданої позивачем відповідачу так і порядок повернення позики встановлений графіком повернення позичальником грошових коштів, передбачає визначення погашення зобов`язання з визначенням еквіваленту у валюті доларі США по курсу НБУ на день погашення зобов`язання.

Сторони погодили у пункті 4.2 договору позики (валютне застереження) визначивши порядок розрахунку компенсації, фактично передбачивши перерахунок розміру зобов`язання у випадку зміни курсу з прив`язкою до доларів США по курсу НБУ на момент виконання зобов`язання. Таким чином у пункті 4.2 договору позики відображено норми частини другої статті 524 та частина другої статті 533 ЦК України які допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Отже, за вищезазначених умов договору позики, позивач має право отримати виконання зобов`язання з урахуванням умов п. 4.2 договору позики та частини другої статті 524 та частина другої статті 533 ЦК України.

На підтвердження отримання коштів за договором про внесення змін № 1 від 07.10.2019 відповідачем була складена та власноручна написана розписка про отримання коштів.

08.10.2020 між ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 були укладені договори про внесення змін № 2 до договору позики від 19.10.2018, згідно якого розмір позики складає 483 705,60 грн., що за курсом НБУ (1 долар США 28,32 грн.), на день укладання Договору еквівалентно 17 080,00 доларів США. Кінцевий строк погашення позики 16.10.2022. Також було змінено строк на графік повернення грошових коштів.

На підтвердження отримання коштів за договором про внесення змін № 2 від 08.10.2020 відповідачем була складена та власноручна написана розписка про отримання коштів.

Також, 08 жовтня 2020 року відповідачем було складено та власноручно написано розписки на підтвердження часткової сплати договору позики від 19.10.2018 та на підтвердження розміру заборгованості за договору позики від 19.10.2018, з урахуванням договору про внесення змін № 1 від 07.10.2019 року та № 2 від 08.10.2020.

Свій обов`язок по договору позики позивач виконав у повному обсязі.

Позивач вказує, що за наведеним ним розрахунком заборгованості за договором позики від 19.10.2018 року, з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін № 2 від 08.10.2020 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість виникла у гривні на 21.12.2023 року (дату подання позову) - 341 705,00 грн. (триста сорок одна тисяча сімсот п`ять грн 00 коп.) та складається з:

- заборгованості по поверненню позики без врахування еквіваленту іноземної валюти 257 712,00 грн.,

- компенсації в наслідок знецінення суми позики внаслідок девальвації гривні розрахованої на підставі пункту 4.2 договору позики та частини другої статті 524 та частина другої статті 533 ЦК України, на дату подання позову 21.12.2023 року 83 993,00 грн.

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 19.10.2018 року, з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін №2 від 08.10.2020 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає:

341 705,00 грн. (триста сорок одна тисяча сімсот п`ять грн 00 коп.), що становить гривневий еквівалент 9 100,00 доларів США (дев`ять тисяч дол. США 00 центів), визначених за курсом НБУ 37,55 за 1 дол. США. на день подання позову 21.12.2023 року) та позивач має право отримати задоволення своїх вимог в розмірі еквівалентному 9100,00 дол. США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 березня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2024 року у справі 766/12630/23, ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін №2 від 08.10.2020 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі 341 705,00 грн. (триста сорок одна тисяча сімсот п`ять грн 00 коп.), що становить гривневий еквівалент 9100,00 доларів США (дев`ять тисяч дол. США 00 центів), (визначених за курсом НБУ за 1 дол. США. на день подання позову 21.12.2023 року); здійснити розподіл судових витрат понесених позивачем у суді першої інстанції та стягнути з відповідачки судові витрати понесені позивачем у суді першої інстанції в розмірі у розмірі 24 156,00 (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят шість грн. 00 коп.); стягнути судові витрати з відповідачки, понесені позивачем при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Таким чином, діючими нормами ЦПК України, не встановлено обов`язку для учасника справи подавати виключно оригінали доказу, а це питання врегульовано на розсуд учасника справи. Виключенням з цього правила, є зобов`язання суду учасника справи, у разі виникнення сумніву, надати оригінал відповідного доказу.

Вказав, що судом першої інстанції не приймалося жодних процесуальних рішень, у відповідності до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, щодо сумнівів суду у наданих копіях доказів та зобов`язання позивача надати оригінали доказів, доданих стороною позивача у вигляді копій, що підтверджують наявність боргу відповідачки перед позивачем.

Апелянт звертає увагу суду, що ухвалою суду від 05.02.2024 було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про розгляд справи в режиму відеоконференції. Так відповідно до клопотання ОСОБА_3 повідомляв суд, що він був безпосереднім учасником укладання договору позики, діючи за довіреністю від імені позивача, та звертав увагу суду, що його безпосередня участь у судовому засіданні є необхідною для встановлення фактичних обставин справи, у тому числі для з`ясування питань, які могли виникнути у суду щодо обставин укладання та виконання договору позики з врахуванням внесених змін. Крім того у позовній заяві було зазначено, що оригінали наданих доказів знаходяться саме у ОСОБА_3 третьої особи у справі.

Суд прийшов до суперечливих висновків, з одного боку зазначивши в ухвалі суду від 05.02.2024 про відсутність доцільності заслуховування та потреби у наданні пояснень учасників справи та зазначив що доцільнішим, ніж усні слухання є розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім, а з іншого боку у прийнятому судовому рішенні від 28.03.2024, як підставу відмови у задоволенні позову зазначив відсутність оригіналів наданих письмових доказів, про наявність яких у ОСОБА_3 заявлялося позивачем у позовній заяві щодо кожного з доказів у розділі додатків. Та з врахуванням відсутності ухвали суду у разі наявних сумнівів, про зобов`язання надати оригінали необхідних суду документів.

Стороною позивача було надано суду копії доказів, які у своїй сукупності підтверджують, як факт наявності позикових відносин між позивачем та відповідачем так і наявності непогашеного зобов`язання на даний час. Що у своїй сукупності дає можливість задовольнити позов і без витребування оригіналів доказів.

Таким чином, вважає,що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, оскільки надані суду докази давали можливість встановити факти на які посилався позивач, а у випадку виникнення сумніву у суду щодо наявності та відповідності копій доказів оригіналу, суд був зобов`язаний покласти зобов`язання щодо надання оригіналів наданих доказів та надати час позивачу для надання відповідних документів.

31 липня 2024 року представником апелянта суду апеляційної інстанції подано «заяву про письмові доповнення», в яких просив:

Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін №2 від 08.10.2020 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі 341 705,00 грн. (Триста сорок одна тисяча сімсот п`ять грн 00 коп.), що становить гривневий еквівалент 9 100,00 доларів США (дев`ять тисяч дол. США 00 центів), (визначених за курсом НБУ за 1 дол. США. на день подання позову 21.12.2023 року 37,55 грн. за1 дол США.), з яких заборгованість по поверненню позики без врахування еквіваленту іноземної валюти складає 257 712,00 грн., компенсація в наслідок знецінення суми позики внаслідок девальвації гривні (розрахунок еквіваленту в іноземній валюті, шляхом перерахування з урахуванням зміни курсу гривні), розрахований на дату подання позову 21.12.2023 року, у відповідності до п. 4.2. Договору позики та ст. 524,533 ЦК України складає 83 993,00 грн.

Здійснити розподіл судових витрат понесених позивачем у суді першої інстанції та стягнути з відповідачки судові витрати понесені позивачем у суді першої інстанції у розмірі 24 156,00 (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят шість грн. 00 коп.).

Стягнути судові витрати з відповідачки, понесені позивачем при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

07 жовтня 2024 року представником апелянта суду апеляційної інстанції подано «додаткові пояснення у справі», в яких просив:

Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін №2 від 08.10.2020 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі, еквівалентному 9 100,00 доларів США (дев`ять тисяч дол. США 00 центів), що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. Судом апеляційної інстанції здійснені передбачені законом заходи щодо повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не було доведено суду факту того, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано, а саме що суду не було надано оригіналів документів, що підтверджує боргове зобов`язання відповідачки.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

19.10.2018 між ОСОБА_3 який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики. Остання зобов`язалася повернути суму боргу 337 601,60 грн, що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 12040,00 дол. США до 16.10.2019 ОСОБА_1 .

Відповідно п. 7.2 вказаного договору позики забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за цим договором буде передача в іпотеку нерухомого майна, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно копії розписок від 19.10.2018 ОСОБА_2 отримала 19.10.2018 грошову позику від ОСОБА_1 від імені якого діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності у розмірі 337 601,60 грн та зобов`язалась повернути цю суму позичальнику до 16.10.2019.

Відповідно договору про внесення змін № 1 до договору від 19.10.2018 укладеного 07.10.2019 між ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , остання зобов`язалася повернути суму боргу 296 304,40 грн, що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 12040,00 дол. США до 16.10.2020 ОСОБА_1 .

Відповідно копії розписки від 07.10.2019 ОСОБА_2 отримала 07.10.2019 грошову позику від ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , на підставі довіреності у розмірі 296 304,40 грн та зобов`язалась повернути цю суму позичальнику до 16.10.2020.

Відповідно договору про внесення змін № 2 до договору від 19.10.2018 укладеного 08.10.2020 року між ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , остання зобов`язалася повернути суму боргу 483 705,60 грн, що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 17 080,00 дол. США до 16.10.2022 ОСОБА_1 .

Відповідно копії розписок від 08.10.2020 ОСОБА_2 підтвердила часткову сплату позики, що була нею отримана 19.10.2018 з урахуванням змін, які були внесені договором 07.10.2019 та отримала додаткову суму грошей в якості позики, підтвердила заборгованість станом на 08.10.2020 з урахуванням договору позики від 19.10.2018, договору про внесення змін № 1 до договору позики від 07.10.2019 , договору про внесення змін № 2 до договору позики від 08.10.2020 у розмірі 483 705,60 грн, що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 17 080,00 дол. США Т а зобов`язалась повернути цю суму позичальнику до 16.10.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦПК України, оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

В додатках до позовної заяви позивач вказав, що оригінали доказів знаходять у третьої особи.

Третя особа - ОСОБА_3 , надав суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» пояснення щодо позову та копії нотаріально посвідченого іпотечного договору від 19.10.2018; договору від 07.10.2019 про внесення змін №1 до Іпотечного договору від 19.10.2018; договору від 08.10.2020 про внесення змін до іпотечного договору від 19.10.2018.

Отже, в силу вимог ч. 6 ст. 95 ЦПК України, суд першої інстанції не був позбавлений можливості витребувати оригінал письмового доказу з роз`ясненням відповідно до вимог процесуального закону наслідків їх ненадання.

Суду апеляційної інстанції, третя особа надав для огляду оригінали:

-договору позики від 19.10.2018, укладеного між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ;

-викладену рукописним текстом розписку ОСОБА_2 від 19.10.2018 про отримання у позику грошові кошти в сумі 337 601 грн. 60 коп., що за курсом НБУ (1 долар США дорівнює 28,04) на день укладання цього договору еквівалентно 12 040 доларів США та зобов`язується їх повернути до 16.10.2019 згідно графіку повернення коштів (позики) еквівалентно;

-викладену друкованим текстом розписку ОСОБА_2 від 19.10.2018 з тим же змістом, що й викладена рукописним текстом;

-договір від 07.10.2019 про внесення змін № 1 до договору від 19.10.2018;

-викладену рукописним текстом розписку ОСОБА_2 від 07.10.2019 про отримання за договором позики від 19.10.2018 та договором про внесення змін № 1 до договору позики від 07.10.2019 грошові кошти в сумі 296304 грн. 40 коп., що за курсом НБУ (1 долар США дорівнює 24,61) на день укладання цього договору еквівалентно 12 040 доларів США та зобов`язується їх повернути до 16.10.2020, згідно графіку повернення коштів відповідно до договору про внесення змін;

-договір від 08.10.2020 про внесення змін № 2 до договору позики від 19.10.2018;

-викладену рукописним текстом розписку ОСОБА_2 від 08.10.2020 про отримання грошову позику грошові кошти в сумі 483 705 грн. 60 коп., що за курсом НБУ (1 долар США дорівнює 28,32) на день укладання цього договору еквівалентно 17080 доларів США та зобов`язується їх повернути до 16.10.2022, згідно графіку відповідно до договору про внесення змін №2 до договору позиви від 08.10.2020;

-викладену друкованим текстом розписку ОСОБА_2 від 08.10.2020 з тим же змістом, що й викладена рукописним текстом;

-викладену рукописним текстом розписку ОСОБА_2 від 08.10.2020 про підтвердження того, що вона частково сплачувала позиву, що була отримана 19.10.2018, з урахуванням змін, які були внесені договорами 07.10.2019; отримала додаткову суму грошей в якості позики; станом на 08.10.2020 вона має заборгованість за договором позиви від 19.10.2018 та з урахуванням договору про внесення змін № 1 до договору позики від 07.10.2019 та договору ро внесення змін № 2 до договору позики від 08.10.2020, у сумі 483 705 грн. 60 коп., що за курсом НБУ (1 долар США дорівнює 28,32) на день укладання цього договору еквівалентно 17080 доларів США та зобов`язується їх повернути до 16.10.2022, згідно графіку відповідно до договору про внесення змін №2 до договору позиви від 08.10.2020;

-викладену друкованим текстом розписку ОСОБА_2 від 08.10.2020 з тим же змістом, що й викладена рукописним текстом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики від 19.10.2018, з урахуванням договору про внесення змін № 1 від 07.10.2019 та з урахуванням договору про внесення змін № 2 від 08.10.2020 станом на 21.12.2023, заборгованість ОСОБА_2 з 16.06.2022 по 16.10.2022 складає 257 712 грн. Розрахунок компенсації в наслідок знецінення суми позики внаслідок девальвації гривні (розрахунок еквіваленту в іноземній валюті, шляхом перерахування з урахуванням зміни курсу гривні), розрахований на дату подання позову 21.12.2023, у відповідності до п. 4.2. договору позики та ст. 524, 533 ЦК України, складає 83 993 грн. Загальна сума заборгованості 341 705 грн., що становить гривневий еквівалент 9 100, 00 доларів США.

Відповідно до ч.1-4 статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідачка ОСОБА_2 у судові засідання суду першої та апеляційної інстанції не з`являлася, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 40), про розгляд справи була повідомлена судом апеляційної інстанції в установленому законом порядку, за даними Мінсоцполітики, наданими на виконання ухвали суду апеляційної інстанції, в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація про ОСОБА_2 відсутня (т. 1 а.с. 193), судом апеляційної інстанції також для відповідачки здійснювалися оголошення про час та місце розгляду справи.

Таким чином, надані позивачем докази про наявність договірних правовідносин позики з їх забезпеченням договором іпотеки, посвідченому у встановленому законом порядку (нотаріально), не доведення відповідачкою іншого, свідчать, що ОСОБА_2 не виконані у повному обсязі зобов`язання з повернення, у встановлений договором строк, грошових коштів.

Перевіряючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем з графіком повернення позичальником грошових коштів за договором про внесення змін №2 до договору позики від 19 жовтня 2017 року (т. 1 а.с. 18-20), судова колегія виходить з того, що ОСОБА_2 не спростовано твердження позивача про не сплату позичальником чергових платежів відповідно до наведеного графіку з 16.06.2022 року.

Так, за наведеним у договорі позики графіком повернення грошових коштів ОСОБА_2 мала сплатити: 16.06.2022 року 11 894 грн. 40 коп, що за курсом НБУ (1 долар США 28,32 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 420 доларів США; 16.07.2022 року 11 894 грн. 40 коп, що за курсом НБУ (1 долар США 28,32 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 420 доларів США; 16.08.2022 року 11 894 грн. 40 коп, що за курсом НБУ (1 долар США 28,32 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 420 доларів США; 16.09.2022 року 11 894 грн. 40 коп, що за курсом НБУ (1 долар США 28,32 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 420 доларів США; 16.10.2022 року 210 134 грн. 40 коп, що за курсом НБУ (1 долар США 28,32 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 7 420 доларів США.

Отже, заборгованість відповідачки за наведеними умовами договору позики складає 257 712 грн., що еквівалентно 9 100 доларів США, яка, відповідно до вищенаведених обставин та умов повернення грошових коштів у сумах визначених договором, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі еквівалентній 9100 доларів США за курсом Національного Банку України на день виконання рішення суду, що узгоджується з нормами ст. 533 ЦК України.

Для обґрунтованості стягнення заборгованості у наведеному розмірі слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 в справі №761/12665/14 виснувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розумінні суті обов`язку боржника.

Таким чином, при стягненні заборгованості в еквіваленті іноземної за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним/приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення.

Пунктом 4.2 договору позики від 19.10.2018 року визначено наступне: крім суми позики, Позичальник компенсує (відшкодовує) Позикодавцю знецінення суми позики внаслідок девальвації гривень. Сума такої компенсації (відшкодування) застосовується до кожного чергового платежу згідно з графіком повернення Позичальниками грошових коштів, та розраховується за формулою: В = П х к2/к1 П, де В сума компенсації (відшкодування), П сума щомісячного платежу к2 курс НБУ долару США до гривень на момент повернення позики (її чергової частини); к1 курс НБУ долару США до гривень на момент укладення цього Договору/ отримання позики. Формула не застосовується, якщо к2 менше ніж к1.

Нараховуючи у розрахунку заборгованості за наведеним пунктом суму компенсаціїзнецінення суми позики внаслідок девальвації гривень, а саме у розмірі 83 993 грн., позивач не звернув увагу, що сума платежів за договором позики визначена сторонами у гривні з її прив`язкою до еквіваленту долара США, із зазначенням конкретних сум у гривнях та доларах США , що унеможливило девальвацію гривні у спірних правовідносинах.

Враховуючи принцип диспозитивності, з прохальних частин заяв до суду першої інстанції вбачається що позивач просив суд стягнути грошові кошти у сумі, передбаченій договором: 257 712 грн., еквівалентній 9 100 доларів США, як такій яка ґрунтується на сумах, визначених у п. 31.1 договору: графіку повернення позичальником грошових коштів.

Таким чином, вимога про стягнення компенсації знецінення суми позики внаслідок девальвації гривень, а саме - у розмірі 83 993 грн., задоволенню не підлягає, за вищевикладених підстав.

Заяви представника апелянта від 31.07.2024 та від 07.10.2024, які фактично містять позовні вимоги у зміненому викладі, подані не у відповідності до вимог процесуального закону, а тому, у колегії суддів відсутні підстави їх розгляду та надання їм оцінки.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 березня 2024 слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін № 1 від 07.10.2019 року, договору про внесення змін № 2 від 08.10.2020 року у сумі еквівалентній 9 100,00 доларів США за курсом Національного Банку України на день виконання рішення суду. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо судових витрат

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем не було сплачено судовий збір за подання позову і ця прогалина судом першої інстанції не була усунена. Ціна позову визначена позивачем у сумі 341 705 грн., 1% ціни позову складає 3 417 грн. 05 коп, а його подання через підсистему «Електронний Суд» надає підстави для застосування коефіцієнту 0,8 при сплаті суми судового збору, що становить 2 733 грн. 64 коп. Отже за подання позову позивач мав сплатити судовий збір в сумі 2 733 грн. 64 коп.

Оскільки позов задоволено частково, на 75,42%, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в сумі 2061 грн 71 коп. З позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в сумі 671 грн.93 коп. ( 2733,64 грн.-2061,71 грн).

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 4100 грн.46 коп., отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3092 грн.57 коп. (4100,46*75,42%).

Порядок визначення і розподілу витрат на професійну правничу допомогу визначено статтею 137 ЦПК України.

Суду першої інстанції позивачем, на підтвердження витрат на правову допомогу надані: орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку із розглядом позову за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на суму 20 130 грн. (т. 1 а.с. 28); договір про надання правової допомоги від 10.12.2023 ( т.1 а.с.30); довіреність (т. 1 а.с. 31); копію акту-опису №3 від 15.03.2024 виконаних робіт з визначенням переліку послуг, дати її надання, витраченого часу та вартості, а всього на суму 24 156 грн. (т. 1 а.с. 106), квитанції про надіслання цих та інших документів відповідачці за зареєстрованим місцем її проживання.

Поданий стороною попередній розрахунок судових витрат не обмежує сторону у доведені іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами та результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 6. ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням вимог п.5 ст. 137 ЦПК України, суду не надходило.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 10.12.2023 року ( п.1), адвокат приймає доручення на ведення цивільної, адміністративної, кримінальної справи, справи про адміністративне правопорушення в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції, органах досудового слідства та в інших установах в інтересах ОСОБА_1 щодо вимог за правовідносинами, що виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення ( п. 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З урахуванням вимог процесуального закону та Закону України « «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначені в акту- опису №3 від 15.03.2024 виконаних робіт: підготовка та складання заяви про надання доказів розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду вартістю 671 грн.; підготовка та складання заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат та стягнення судових витрат вартістю 4 026 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки фактично є дією спрямованою на реалізацію позивачем свого права лише на подання доказів щодо витрат, ним понесених. Наведені заяви не можуть бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 року у справі №910/9714/22.

Таким чином, з наведеного акту опису виконаних робіт (наданих послуг) на суму 24 156 грн підлягають виключенню вищенаведені види наданих послуг на суму 671 грн. та 4026 грн, а всього на суму 4697 грн., та виконаними послугами залишаються послуги правничої допомоги на суму 19459 грн.

Задоволення позову на 75,42% надає підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 14 675 грн. 98 коп.

22.05.2024 адвокатом позивача була подана заява про надання документів на понесення судових витрат у суді апеляційної інстанції протягом 5-ти днів після ухвалення рішення у справі. (т. 1 а.с. 169-170). 26.10.2024 року адвокатом позивача надана заява про стягнення з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 26 495 (т. 2 а.с. 26-34), з доказами направлення іншій стороні та копією акту опису виконаних робіт.

Таким чином, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи наявні: орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на суму 40 878 грн. (т. 1 а.с. 127), з доказами його направлення іншій стороні; договір про надання правової допомоги № 3004242 від 30.04.2024 (т. 1 а.с. 156), ордер (т. 1 а.с. 158), акт-опис, виконаних робіт (наданих послуг) від 26.10.2024 (т. 2 а.с. 34), з доказами направлення іншій стороні.

Критерії до судових витрат визначені у статтях 137, 141 ЦПК України. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Акт опису виконаних робіт містить надану послугу про складання заяви щодо прийняття судом окремої ухвали щодо надання оригіналів доказів від 22.05.2024 на суму 757 грн. Виходячи з аналізу вимог ст. 262 ЦПК України, окрема ухвала це вид судового рішення, за допомогою якого суд реагує на виявлені під час судового розгляду порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Надана адвокатом заява не містить вимог для застосування положень статті 262 ЦПК України, а надання письмових доказів є процесуальним правом /обов`язком позивача.

Отже, витрати на наведену заяву не є такими, які підлягають відшкодуванню.

Акт опис виконаних робіт містить надану послугу: пошук та аналіз релевантної судової практики та складання письмових доповнень на відповідну судову практику 31.07.2024, 5 год, вартість 7570 грн.

31.07.2024 адвокатом надана заява «письмові доповнення», яка містить з посиланням на судову практику, обґрунтування позовних вимог та прохання: стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін №1 від 07.10.2019 року та з урахуванням договору про внесення змін №2 від 08.10.2020 року укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі 341 705,00 грн. (Триста сорок одна тисяча сімсот п`ять грн 00 коп.), що становить гривневий еквівалент 9 100,00 доларів США (дев`ять тисяч дол. США 00 центів), (визначених за курсом НБУ за 1 дол. США. на день подання позову 21.12.2023 року 37,55 грн. за 1 дол США.), з яких заборгованість по поверненню позики без врахування еквіваленту іноземної валюти складає 257 712,00 грн., компенсація в наслідок знецінення суми позики внаслідок девальвації гривні (розрахунок еквіваленту в іноземній валюті, шляхом перерахування з урахуванням зміни курсу гривні), розрахований на дату подання позову 21.12.2023 року, у відповідності до п. 4.2. Договору позики та ст. 524,533 ЦК України складає 83 993,00 грн. (т. 1 а.с. 233-236).

Наведені письмові доповнення є за своєю суттю обґрунтуванням розміру позовних вимог з їх викладом у резолютивній частині відмінній від тих, які наведені позивачем в суді першої інстанції та обґрунтування яких здійснюється під час розгляду справи судом першої інстанції. За наведеними процесуальним законом та практикою Європейського Суду критеріями, відсутні підстави вважати, що витрати на цю послугу підлягають відшкодуванню.

Складання заяви про надання доказів розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду вартістю 757 грн.; складання заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат та стягнення цих судових витрат з відповідачки вартістю 4 542 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки фактично є дією спрямованою на реалізацію позивачем свого права лише на подання доказів щодо витрат, ним понесених. Наведені заяви не можуть бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 року у справі № 910/9714/22.

Таким чином, з наведеного акту опису виконаних робіт (наданих послуг) на суму 26 495 грн., підлягають виключенню вищенаведені види наданих послуг на суму 12 869 грн., та виконаними послугами залишаються послуги правничої допомоги на суму 13 626 грн.

Задоволення позову на 75,42 % надає підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 10 276 грн. 73 коп.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 березня 2024 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2018 року з урахуванням договору про внесення змін № 1 від 07.10.2019 року, договору про внесення змін № 2 від 08.10.2020 року у сумі еквівалентній 9 100,00 доларів США за курсом Національного Банку України на день виконання рішення суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 2061 грн. 71 коп., за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 671 грн. 93 коп., за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 092 грн. 57 коп., за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у суді першої інстанції в сумі 14 675 грн. 98 коп., у суді апеляційної інстанції в сумі 10 276,73 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2024 року.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: О.В. Кутурланова

С.В. Радченко