Провадження № 22-ц/4808/882/24
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Фединяка В.Ф.

за участю секретаря Гудяк Х.М.

учасники справи

позивач Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк»

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Атаманюка Б.М.,

за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до суду з вищезазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначило, що 04 лютого 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3/3102576, відповідно до п. 1.1 якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 173 422, 00 грн строком на 72 місяці з 04 лютого 2022 року до 03 лютого 2028 року (включно).

Пунктом 1.2 передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

У відповідності до п. 1.5 кредитного договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом згідно договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті Банку.

Згідно п.1.1 Кредитного договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту. Згідно п. 1.4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний оплачувати Банку процентну винагороду (проценти) щомісячно в розмірі 34,00 % річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,25 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору.

Порядок нарахування та сплата процентів за користування кредитними коштами передбачено в п. 1.4.1 - 1.4.3, 1.4.7 Правил, а саме: нарахування процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) здійснюється з дня перерахування/видачі кредитних коштів з позичкового рахунку до моменту повного погашення заборгованості за Договором з урахуванням умов передбачених цими правилами.

У зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язання в строки передбачені кредитним договором, позивач направив на адресу відповідачки вимогу від 06.09.2022 року за вих. № 10451/1131, та в подальшому, у зв`язку з невиконанням вказаної вимоги, вимогу від 26.10.2022 року за вих. № 10451/1930 про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № 3/3102576 від 04.02.2022 року.

Станом на 23.08.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 217 367, 85 грн, з яких: 157 140, 05 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 20 306, 70 грн - сума заборгованості по відсоткам; 39 921,10 грн - сума заборгованості по комісії.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 217 367, 85 грн, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3260,52 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2024 року позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 3/3102576 від 04.02.2022 року, в розмірі 143 385, 28 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 112 927,55 грн; 14 382,21 грн проценти, 16 075,52 грн комісія; судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2150, 64 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2024 року в частині відмови у стягненні тіла кредиту в розмірі 44 212,50 грн, відсотків в розмірі 5 924,49 грн, комісії в розмірі 23 845,58 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити зазначені вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що банк набув право вимоги на дострокове стягнення відсотків, комісії станом на 27 листопада 2022 року, а не 26 жовтня 2022 року.

Скаржник посилається на те, що згідно п. 1.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний оплачувати банку процентну винагороду (надалі - проценти) щомісячно в розмірі 34, 00 % річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,25 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору.

Порядок нарахування та сплата процентів за користування кредитними коштами передбачено в п. 1.4.1 - 1.4.3, 1.4.7 Правил, а саме: нарахування процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості (далі - комісія) здійснюється з дня перерахування/видачі кредитних коштів з позичкового рахунку до заборгованості за Договором з урахуванням умов, моменту повного погашення передбачених цими Правилами.

Скаржник посилається на те, що нарахування відсотків та комісій, що узгоджене сторонами у договорі не обмежується строком кредитування, який змінюється у зв`язку з набуттям права на дострокове стягнення. Сторонами погоджено, що у випадку прострочення погашення відсотки та комісії нараховуються до моменту повного погашення кредиту.

Посилаючись на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010, вважає, що на дані правовідносини поширюється презумпція правомірності правочину, яка була проігнорована судом першої інстанції, оскільки сторони погодили, що відсотки та комісії нараховуються до моменту повного погашення заборгованості за договором, а не у межах строків кредитування. Пункт 1.4 Договору та п. 1.4.1 Правил, що являються невід`ємною частиною публічною договору не були визнані у судовому порядку недійсними, а тому відсутні підстави для незастосування договірних умов.

Скаржник не погоджується з висновком суду про зарахування внесених в рахунок погашення коштів за період з 04.02.2022 року по 23.08.2023 року ОСОБА_1 декількома платежами на загальну суму 44 212,50 грн на погашення тіла кредиту, оскільки навіть якщо банк втратив право на нарахування відсотків та комісій після набуття права на дострокове стягнення, то до моменту набуття банком права на дострокове стягнення банк був вправі їх нараховувати та зараховувати в рахунок прострочених відсотків та комісій кошти, які вносились після набуття банком права на дострокове стягнення.

Банк зазначив, що в рахунок погашення нарахованих після набуття банком права на дострокове стягнення відсотків та комісій надійшли кошти у розмірі 15 365, 54 грн, а не у розмірі 44 212,50 грн (42 945, 78 грн, що були зараховані у рахунок прострочених відсотків, 1266, 72 грн, що були зараховані в рахунок погашення комісії).

Суд не взяв до уваги те, що станом на дату набуття права на дострокове стягнення у відповідачки були наявні прострочені відсотки, а саме: - 4 823, 90 грн - відсотки нараховані за період з 05.06.2022 року по 04.07.2022 року та перенесені на прострочені відсотки 05.08.2022 року; 4 823, 90 грн - відсотки нараховані за період з 05.07.2022 року по 04.08.2022 року та перенесені на прострочені відсотки 05.08.2022 року; 4 825, 55 грн - відсотки нараховані за період з 05.08.2022 року по 04.09.2022 року та перенесені на прострочені відсотки 05.09.2022 року; 4 774, 46 грн - відсотки нараховані за період з 05.09.2022 року по 04.10.2022 року та перенесені на прострочені відсотки 05.10.2022 року; 4 723, 57 грн - відсотки нараховані за період з 05.10.2022 року по 04.11.2022 року та перенесені на прострочені відсотки 07.11.2022 року; 3 608, 86 грн - відсотки нараховані за період з 05.11.2022 року по 27.11.2022 року, та перенесені на прострочені відсотки 05.12.2022 року.

Вважає, що суд безпідставно зарахував у тіло кредиту кошти, які вносились хоча і після набуття банком права на дострокове стягнення, однак у рахунок погашення прострочених відсотків, що нараховані за період з 05.06.2022 року по 27.11.2022 року в розмірі 27 580, 24 грн.

Вважає, що судом безпідставно зараховані в тіло кредиту кошти, сплачені 20.06.2022 року в розмірі 1 266, 72 грн в рахунок погашення комісії.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник АТ «Креді Агріколь Банк» підримав апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Апеляційним судом на адресу відповідачки, яка зазначена у позовній заяві неодноразово направлялися судові повістки-повідомлення. Судова повістка повідомлення на 27 серпня 2024 року на 11 год 00 хв повернулася до суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідає умовам пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без відповідачки, яка повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції встановивши, що 26.10.2022 року звернувшись до ОСОБА_1 із вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, цим самим змінив на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичних платежів, а відтак строк виконання зобов`язання є таким, що настав.

Суд дійшов висновку, що з розрахунку заборгованості слід виключити проценти за користування кредитом, нараховані позивачем після пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості, стягненню підлягають проценти зазначені у вимозі від 26.10.2022 року в сумі - 14382,21 грн.

Суд встановив, що за період з 04 лютого 2022 року по 23 серпня 2023, ОСОБА_1 декількома платежами оплачено загальну суму 44212,50 грн на погашення заборгованості за кредитним договором № 3/3102576, а також у період з 15.09.2022 по 03.08.2023 року, яка зарахована після вимоги про дострокове погашення кредиту на погашення процентів та комісії. Суд дійшов висновку, що ці кошти слід зарахувати на суму погашення заборгованості по тілу кредиту, та дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 143 385,28 грн, з яких: 112 927,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14 382,21 грн проценти; 16 075,52 грн комісія.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 лютого 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3/3102576, відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 173 422, 00 грн строком на 72 місяців з 04.02.2022 року до 03.02.2028 року (включно).Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

Згідно п. 1.4. кредитного договору позичальник зобов`язаний оплачувати банку процентну винагороду (проценти) щомісячно в розмірі 34, 00 % річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором.

Сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,25 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору.

Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через систему дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

У відповідності до п. 1.5 кредитного договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом згідно договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в AT «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті Банку.

AT «Креді Агріколь Банк» 26 жовтня 2022 року надіслав ОСОБА_1 вимогу щодо дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій вимагав протягом 30 днів з дати отримання вимоги, достроково повернути банку у повному обсязі всю суму кредиту та інші платежі передбачені Кредитним договором, а саме: суму кредиту 166 714,27 грн; проценти - 14 382,21 грн; комісію - 16 075,52 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3/3102576 від 04.02.2022 року , станом на 23 серпня 2023 року, який надано позивачем заборгованість складає - 217 367, 85 грн, з яких 155919,93 грн тіло кредиту; 1220,12 грн прострочена заборгованість; 2167,78 грн - комісія; 2817,49 грн відсотки; 17489,21 грн. прострочені відсотки; 37753,32 грн. прострочена комісія.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2022 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до ОСОБА_1 із письмовою вимогою про дострокове погашення кредиту.

У вимозі щодо дострокового виконання боргових зобовязань за кредитним договором №3/3102576 від 04 лютого 2022 року банк вимагав від боржника протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги достроково повернути банку у повному обсязі всю суму кредиту та інші суми платежі,передбачені кредитним договором, а саме суму кредиту 166714, 27 грн; прострочені проценти 14382, 21 грн; прострочену комісію 16075, 52 грн.

Відповідачка у відзиві на позовну заяву зазначила, що вказаною вимогою банк змінив строк кредитування.

Такими діями кредитор на власний розсуд відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Тобто, нарахування банківською установою відсотків за кредитом можливе лише в межах строку кредитування, а такий строк було змінено 26 жовтня 2022 року шляхом направлення банком дострокової вимоги щодо погашення всієї суми кредитної заборгованості до відповідачки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що нарахування позивачем боргу з відсотками поза межами строку кредитування є безпідставним.

Вказані висновки узгоджуються з висновками щодо можливості нарахування процентів, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (№14-154цс18).

Однак, суд помилково визначив строк кредитування та день закінчення строку договору. Оскільки позивач просив повернути кредит протягом тридцяти днів після отримання вимоги, а тридцяти денний строк з дня направлення вимоги сплив 25 листопада 2022 року, тому право на отримання процентів у позивача припинилося з 26 листопада 2022 року.

Суд першої інстанції на ці обставини не звернув уваги та дійшов помилкового висновку, що позивач має право на стягнення процентів станом на 26 жовтня 2022 року, тому цій частині доводи апеляційної скарги є слушними.

Для розрахунку відсотків за період з 27 жовтня 2022 року по 25 листопада 2022 року (30 днів після отримання вимоги про дострокове погашення боргу) використовується формула С х % Д / 365/ 100, де С - сума заборгованості, Д кількість днів прострочення.

Таким чином, сума прострочених процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача з 27 жовтня 2022 року по 25 листопада 2022 року становить 4391, 31 грн. грн (157140, 05 х 34х 30/365/100).

Загальна сума процентів, яка б підлягала стягненню з відповідачки в межах строку кредитування складає 18773, 52 грн ( сума прострочених процентів станом на 26 жовтня 2022 року 14382, 21 + проценти з 27 жовтня 2022 року по 25 листопада 2022 року 4391, 31 грн.

Разом з тим, при розгляді справи судом встановлено, що після зміни строку кредитування відповідачка сплачувала кредитну заборгованість, що підтверджується виписками з рахунку.

Суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок заборгованості, який було надано відповідачкою та встановив, що в період з 15 вересня 2022 року по 03 серпня 2023 року відповідачкою сплачено заборгованість на суму 44212, 50 грн та дійшов висновку, що на вказану суму підлягає зменшенню заборгованість за тілом кредиту.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є помилковим, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою, що була наявна заборгованість за простроченими відсотками і кошти, які сплачувала відповідачка після 25 листопада 2022 року банком направлялися на погашення простроченої заборгованості по відсотках, які були нараховані за період з 05 червня 2022 року по 27 листопада 2022 року в розмірі 27580, 24 грн, що підтверджується виписками з рахунку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що кошти, які вносилися боржником після набуття банком права на дострокове стягнення кредиту надійшли у сумі 15365, 54 грн, які направлялися на погашення нарахованих відсотків. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, представник скаржника пояснила, що кошти у розмірі 15365, 54 грн зараховувалися на погашення заборгованості по процентам, які нараховувалися після зміни банком строку кредитування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що у суду не було підстав для зменшення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44212, 50 грн. Колегія суддів вважає, що банк після 25 листопада 2022 року не міг нараховувати проценти та безпідставно кошти у розмірі 15365, 54 грн зарахував у рахунок погашення відсотків, які були сплачені відповідачкою після 25 листопада 2022 року. Кошти у цьому розмірі повинні були зараховуватися на погашення тіла кредиту. Колегія суддів частково погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині і на користь банку підлягає стягненню сума за тілом кредиту у розмірі 15365, 54 грн, тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні.

Як зазначалося вище, загальна сума процентів, яка б підлягала стягненню з відповідачки в межах строку кредитування складає 18773, 52 грн, в суді апеляційної інстанції встановлено, що після набуття банком права на дострокове стягнення кредиту надійшли від відповідачки грошові кошти у сумі 44212, 50 грн, з яких банком 27580, 24 грн було зараховано на погашення заборгованості за простроченими відсотками за період з 05 червня 2022 року по 27 листпада 2022 року. Оскаржуваним рішенням на користь банку з відповідачки стягнуто проценти за користуванням кредиту у розмірі 14382, 21 грн. Відповідачкою рішення суду не оскаржується, тому враховуючи правовий висновок, який викладено у постанові Верховного Суду України у справі №179/363/21 від 24 травня 2023 року про те, що принцип заборони повороту до гіршого відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги. З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки процентів у розмірі 5924, 49 грн.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що банк має право на стягнення комісії в розмірі 23845, 58 грн, колегія виходить з наступного.

Згідно 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Згідно п.1.4.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору.

Абзацом 2 п.1.4.2 кредитного договору визначено, що підписанням цього договору позичальник замовляє у банку супутні послуги з обслуговування кредитної заборгованості,що включає в себе:

- послуги з розрахунку чергового та наступних платежів;

- списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості;

- розрахункове касове обслуговування коштів з метою погашення заборгованості;

- розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах,надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку;

- інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості,своєчасності оплати тощо.

Отже, під «розрахунково-касовим обслуговуванням» сторони визначили надання інформаційно-консультаційних послуг, тобто надання споживачу інформації без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.

За правовим висновком ВП ВС у справі №496/3134/19 від 13 липня 2022 року (п.31.33,32.2-32.8 постанови) комісія за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем є нікчемною, адже відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» має надаватись безкоштовно. При чому, відповідач не зобов`язаний заявляти зустрічний позов, а вправі лише заявити відповідні заперечення проти заявленого позивачем позову, посилаючись на нікчемність правочину.

За змістом п. 1.4.2. кредитного договору супутні послуги з обслуговування кредитної заборгованості полягають у виконанні функцій банком, які пов`язані із необхідними операціями (діями) щодо кредиту, тому плата за такі послуги суперечить принципам споживчого кредитування.

Пунктом 1.4.2. кредитного договору фактично встановлено плату за надання позичальнику інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої визначена Законом. Відтак, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією задоволенню не підлягала. Судом першої інстанції на користь банку стягнуто заборгованість за комісією у розмірі 16075, 52 грн. Рішення відповідачкою не оскаржується. Враховуючи правовий висновок, який викладено у постанові Верховного Суду України у справі №179/363/21 від 24 травня 2023 відсутні правові підстави для стягнення комісії у розмірі 23845, 58 грн, і доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною четвертою статті 376 ЦПК України встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної части та (або) резолютивної частини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, апеляційна скарга

АТ «Креді Агріколь Банк» підлягає задоволенню частково, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2024 року слід змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за тілом кредиту з «112927, 55 грн» до «128293, 09 грн» і загальну суму стягнутої заборгованості « з 143 385, 28 грн» до «158 750, 82 грн».

Відповідно до п.3 ч.2ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позові банком заявлено ціну позову в розмірі 217 367,85 грн, судом першої інстанції було задоволено позовні вимоги на суму 143385,28 грн.

Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат, оскільки суд апеляційної інстанції змінює рішення в оскаржуваній частині та на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 128 293,09 грн, а загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 158 750,82 грн, тобто позов задоволено на 73,03%.

Банком при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 3260 грн, отже компенсація судового збору позивачу за подання позовної заяви має складати 2381,11 грн, що є пропорційно задоволеним 73,03%.

В апеляційній скарзі скаржник оскаржував рішення в частині відмови стягнення на суму 73 982,57 грн (про відмову у стягненні стягнення тіла кредиту 44212,50 грн, 5 9249 грн відсотків, 23 845,58 грн комісії), апеляційна скарга задоволена частково, лише в частині тіла кредиту на суму 15365, 54 грн, а саме збільшено суму стягнення за тілом кредиту з 112 927,55 грн до 128 293,09 грн, тобто апеляційну скаргу задоволено на 20,76%.

За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір в сумі 1664,60 грн, отже компенсація судового збору скаржнику за подання апеляційної скарги має складати 345,61 грн, тобто пропорційно задоволеним вимогам в апеляційній інстанції 20,76%.

Таким чином, компенсація судових витрат позивачу за подання позовної заяви та апеляційної скарги складають в розмірі 2726,72 грн (2381,11 грн + 345,61грн).

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2024 року змінити, збільшивши суму стягнення заборгованості за кредитним договором № 3/3102576 від 04.02.2022 року з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованості по тілу кредиту з «112 927, 55 грн до 128 293, 09 грн» і загальну суму стягнутої заборгованості « з 143 385, 28 грн» до «158 750, 82 грн».

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2024 року в частинні стягнення судових витрат по сплаті судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», , яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Є.Чикаленка 42/4, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2726, 72 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених ч.2 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.Д. Фединяк

В.М. Барков