Провадження № 2/756/852/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про вселення до житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у жовтні 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнення просив визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 .

У обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Позивач є наймачем кімнати АДРЕСА_1 з березня 2010 року. За вказаною адресою зареєстрував свою колишню дружину відповідача та спільного сина ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу сторін по справі ОСОБА_4 з 2017 року проживає за іншою адресою.

Відповідач жодним чином в утриманні та оплаті комунальних послуг по кімнаті участі не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року за вищевказаним позовом відкрито провадження.

20 листопада 2023 року ОСОБА_4 у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просила суд вселити її та малолітнього ОСОБА_3 до кімнати АДРЕСА_1 .

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 пояснювала тим, що разом з дитиною зареєстровані у спірній кімнаті зі згоди ОСОБА_1 з травня 2014 року. Після розірвання шлюбу вона з дитиною мала намір і надалі проживати у спірній кімнаті, проте постійні конфлікти з позивачем за первісним позовом та хвороба серця дитини змусили їх переїхати проживати за іншою адресою.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , про вселення до житлового приміщення прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні первісні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених в уточненій позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 разом зі своїм представником у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримали та просили їх задовольнити з підстав наведених в зустрічній позовній заяві. У задоволенні первісного позову просили відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що первісний позов необхідно задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є наймачем кімнати АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним Ордером № 30 від 21.05.2010, виданий на підставі Рішення ЖБК ГУМВС України в м. Києві від 11.03.2010 № 1.

З 28.05.2010 ОСОБА_1 зареєстрований у вказаній кімнаті.

23 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 .

Відповідно до відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 зареєстровані у кімнаті АДРЕСА_1 з 16.05.2014 по теперішній час.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.11.2017 шлюб між сторонами розірвано.

Як убачається з довідки Центру забезпечення № 1 ГУ НП у м. Києві НП України № Ж-21/268 від 29.09.2023, ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 у відомчому гуртожитку Головного управління в кімнаті № 128-Б в будинку АДРЕСА_2 не проживають з 01.08.2020 по теперішній час.

Згідно з довідками від 29.03.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

24 травня 2022 року ОСОБА_4 уклала шлюб з гр. ОСОБА_5 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_3 .

У судовому засіданні встановлено, про що не заперечувалося сторонами, що фактично у спірній кімнаті АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 не проживають після розірвання шлюбу між сторонами, тобто з листопада 2017 року.

За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, за тимчасової відсутності наймача або членом його сім`ї жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР).

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З огляду на зазначене, для обґрунтованого вирішення спірних правовідносин та правильного застосування ст. 71 ЖК УРСР суди мають установити такі обставини: чи є відповідачі наймачами житлового приміщення або членами сім`ї наймача; скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців.

Таким чином, на позивача покладено тягар доказування тих обставин, що відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом. У свою чергу, відповідачі, які заперечують проти позову, мають належним чином довести, що їх непроживання у спірному житлі понад шість місяців зумовлено поважними причинами.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вищенаведеного встановлено, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з листопада 2017 року не є членом сім`ї наймача ОСОБА_1 . До того ж у травні 2022 року ОСОБА_4 уклала шлюб з іншою особою.

Станом на день розгляду справи ОСОБА_4 не доведено належними та допустимими доказами, що вона сплачувала за користування кімнатою комунальні послуги, а наймач ОСОБА_1 здійснював їй перешкоди у користуванні вказаною кімнатою.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, враховуючи вищенаведене, а саме те, що ОСОБА_4 не є членом сім`ї наймача, не проживає у спірному житловому приміщенні вже більше 6 років, суд уважає необхідним визнати її такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 . Відповідно і в задоволенні зустрічного позову підстав у суду немає.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 263 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 .

У задоволені зустрічного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 лютого 2024 року.

Суддя,- Белоконна І.В.