ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1842/24 Справа № 214/2813/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

м. Кривий Ріг

справа № 214/2813/18

провадження № 22-ц/803/1842/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу № 214/2813/18 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про захист прав споживача та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»,

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року (суддя Ткаченко А.В.), ухваленого в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . 21 вересня 2017 року, за його відсутності, відбулося затоплення квартири, що йому належіть. ТзОВ «Житлосервіс-КР» 22 вересня 2017 року було складено акт, в якому зазначено, що робітниками ТОВ «Житлосервіс-КР» 21 вересня 2017 року проводились планові роботи по підготовці будинку до осінньо-зимового періоду, а саме гідравлічне випробування системи централізованого опалення. Унаслідок залиття його квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати у ній стало неможливо. У зв`язку із затопленням належної йому квартири він втратив спокій, враховуючи відсутність коштів для проведення ремонтних робіт та відновлення нормального стану свого помешкання, майже протягом трьох років він змушений проживати у непридатних для життя умовах: підвищена вологість в затопленій квартирі, затоплені меблі, одяг, відсутня електрика через неможливість просушитися. Цвіль, яка з`явилася через два тижні після затоплення, небезпечна при вдиханні для життя та може спровокувати ряд серйозних захворювань. У його особистій бібліотеці було більше двох тисяч книг наукового змісту, навіть дуже рідкі видання, які збиралися ним усе життя і якими він дорожив, але ці книги теж були залиті та не можуть бути відновленими.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої затопленням квартири у сумі 220 000 грн та моральної шкоди у сумі 50 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року позов задоволено частково:стягнуто з ТзОВ «Житлосервіс-КР» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири у сумі 192 683 грн 12 коп, у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн та у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті за експертне дослідження у сумі 5 491 грн 52 коп. Стягнуто з ТзОВ «Житлосервіс-КР» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у сумі 2 631 грн 63 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено вину працівників ТзОВ «Житлосервіс-КР» у затопленні квартири, що належить позивачу на праві приватної власності, а позивачем по справі підтверджено розмір спричиненої йому матеріальної шкоди, завданої затопленням належної йому квартири. Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що внаслідок затопленні квартири, що належить позивачу на праві приватної власності, останньому спричинено моральну шкоду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ТзОВ «Житлосервіс-КР» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права просить рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року скасувати в частині задоволених позовних вимог позивача, витрати по справі покласти на позивача.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на акт № 1 від 24 вересня 2017 року, складений сусідами, однак звернень позивача щодо направлення представника ТзОВ «Житлосервіс-КР» для складання акту не надходило, а сам акт № 1 було складено 24 вересня 2017 року, що було неділею, неробочим днем для відповідача. Крім того, 14 жовтня 2017 року у суботу сусідами позивача було складено акт № 2 щодо додаткових пошкоджень, що знову таки було вихідним днем для ТзОВ «Житлосервіс-КР», а отже твердження позивача щодо неодноразового виклику представників відповідача для складання акту обстеження його житлового приміщення, не відповідають дійсності. Враховуючи це, зазначені позивачем пошкодження в акті № 1 та акті № 2 відсутні в акті від 22 вересня 2017 року, а саме відсутні пошкодження підлоги, вікон, освітлення, дверей, відсутні пошкодження в кухні, туалеті, ванній кімнаті, коридорі, кладовці. Суд не взяв до уваги технічний висновок, складений ОСОБА_3 щодо стану будівельних конструкцій та про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_2 -підпільників, підставою для складання якого є договір, укладений з позивачем 06 жовтня 2017 року, відповідно до якого стан основних будівельних конструкцій, у тому числі двері, вікна, підлога, є задовільним, для максимальної експлуатації житлового приміщення необхідно виконати ремонтно-відновлювальні роботи вартістю 116 627 грн. Натомість у зміненій позовній заяві позивач заявляє про завдання йому збитків на суму 220 000 грн, однак доказів кошторису таких витрат не надає. При цьому замінено матеріали, які пошкоджені згідно акту не були, тажо залишається питання про причин виходу з ладу проводки.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначає, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, із зазначеною апеляційною скаргою не погоджується в повному обсязі, вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Представник ТзОВ «Житлосервіс-КР» в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

21 вересня 2017 року, у вечірній час доби, відбулося затоплення квартири, що належить позивачу на праві приватної власності.

Згідно акту від 22 вересня 2017 року, складеного представниками ТзОВ «Житлосервіс-КР», а саме майстром дільниці ОСОБА_5 та слюсарем дільниці 5/26 ОСОБА_6 , при обстеженні квартири АДРЕСА_1 -підпільників щодо затоплення було встановлено в квартирі мокрі сліди затікання в спальні (1,2), на стелі, на стінах в залі на стелі на стінах, в коридорі на стелі мокрі плями а на стінах. Затоплення указаної квартири відбулося 21 вересня 2017 року після 17-00 години. Працівниками дільниці № 5/26 ТзОВ «Житлосервіс-КР» 21 вересня 2017 року з 08.00 до 15.00 проводилися планові заходи з підготовки житлового будинку до осінньо-зимового періоду 2017-2018 р.р., а саме промивка та гідравлічні випробування системи центрального опалення. Вказані роботи згідно правил п. 6.3.87 були виконані, про що свідчить акт готовності до опалювального періоду (при гідравлічному випробуванні системи центрального опалення на 6 атм протягом 10 хвилин падіння тиску в системі не зафіксовано). Після закінчення робіт слюсарями дільниці 5/26 був виконаний огляд трубопроводу центрального опалення приміщень горища та підвалу, дефектів не виявлено. О 17-30 годині 21 вересня 2017 року майстру дільниці 5/26 надійшла заявка про затоплення приміщення горища будинку АДРЕСА_3 , після чого були виконані роботи по спуску води із системи центрального опалення (негайно). При дослідженні приміщення горища було встановлено, що відкритий вентиль на повітрозбірнику, у результаті чого відбулося затоплення. Ключі від технічного поверху та приміщення підвалу знаходяться у мешканців будинку АДРЕСА_4 . Від підпису вказаного акту позивач ОСОБА_1 відмовився. (том 1 а.с.15-16).

Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливості подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 , складеного експертом ОСОБА_3 , стан основних конструкцій квартири задовільний, для нормальної експлуатації приміщень квартири необхідно терміново виконати ремонтно-відновлювальні роботи до настання стійких негативних температур зовнішнього повітря. Для видалення вологи з водонасичених конструкцій будівлі (стіни, перекриття) та виключення розморожування цегляної кладки в осінньо-зимовий період, необхідно виконати прогрівання приміщення з активною вентиляцією. Згідно ремонтної калькуляції приміщення по АДРЕСА_5 у цінах на дату 06 жовтня 2017 року, вартість ремонту складає 116 627 грн (том 1 а.с.17-26).

24 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 , за участі мешканців квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 склав акт № 1 з детальним описом пошкоджень його оселі, завданої внаслідок затоплення 21 вересня 2017 року (том 1 а.с.130-146).

Актом від 24 вересня 2017 року мешканці указаних квартир підтвердили факт запрошення майстра дільниці 5/26 ТзОВ «Житлосервіс-КР» для складання повторного акту обстеження квартири АДРЕСА_1 (том 1 а.с.149).

14 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 за участі мешканців квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 склав акт № 1 з детальним описом пошкоджень квартири АДРЕСА_2 , завданої внаслідок затоплення 21 вересня 2017 року, у зв`язку з пониженням температури повітря та виникненням додаткових пошкоджень (том 1 а.с.150-155).

При зверненні позивача ОСОБА_1 до ТзОВ «Житлосервіс-КР» щодо обстеження його житла на предмет встановлення причин та об`єму затоплення, 25 вересня 2017 року ТОВ «Житлосервіс-КР» надало відповідь щодо обстеження 22 вересня 2017 року квартири позивача і складення акту. При цьому роз`яснено положення статті 16 ЦК України щодо права на звернення до суду за захистом порушених прав (том 2 а.с.4).

Згідно технічного висновку про встановлення причин затоплення та стану пошкоджень конструкцій квартири АДРЕСА_1 , складеного експертом ОСОБА_3 на підставі проведеного огляду 20 жовтня 2017 року, затоплення квартири відбулося з вини працівників ЖЕКу, що підтверджується також висновком та розрахунком спеціаліста ОСОБА_7 . До початку ремонтних робіт очистити уражені конструкції від грибка та цвілі і видалити з квартири. Обробити пошкоджені конструкції вузли сполучення (стіни, перегородки стелю, підлогу) рекомендованим складом відповідно до інструкцій, зазначених у висновку. Виконати заміну електропроводки квартири для можливого прогріву приміщення та виконання ремонтних робіт (том 2 а.с.10-37).

14 січня 2020 року позивачем ОСОБА_1 надано детальний опис проведеного ним ремонту оселі з доказами понесених витрат для його проведення (том 1 ас.156-216).

За висновком експерта № 55/21 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеного 03 грудня 2021 року, вартість відновлювального ремонту, проведеного в квартирі АДРЕСА_1 , після залиття квартири за переліком від 14 січня 2020 року, рахунками, чеками договорами та ін. на придбані матеріали, що наявні в матеріалах справи, складає 192 683,12 грн. На час проведення дослідження встановити причину затоплення не можливо, бо з часу залиття минуло більше 4 років. Як і неможливо визначити відповідність переліку та об`ємів фактично виконаних робіт з ремонту квартири, який необхідний був для усунення пошкоджень внаслідок залиття, та неможливо встановити які пошкодження об`єкта виникли внаслідок залиття 21 вересня 2017 року квартири (том 3 а.с.2-61).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ТзОВ «Житлосервіс-КР» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено вину працівників ТзОВ «Житлосервіс-КР» у затопленні квартири, що належить позивачу на праві приватної власності, а позивачем по справі підтверджено розмір спричиненої йому матеріальної шкоди, завданої затопленням належної йому квартири. Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що внаслідок затопленні квартири, що належить позивачу на праві приватної власності, останньому спричинено моральну шкоду.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа-підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг і включають: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, а також забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що передані на його баланс.

Пунктом 8 ч.2 ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель зобов`язаний забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Пунктом 2, 2.1, 2.1.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (надалі - Правила утримання будинків), передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів.

Основними завданнями загального огляду будинків є, зокрема перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Також пунктом 1 частини четвертої статті 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Зокрема, за пунктом 2 Правил № 76, система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. При цьому за змістом Правил, огляди будинків передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період.

За пунктами 2.2.1, 2.2.2. Правил № 76 виконавець послуг повинен уживати термінових заходів для забезпечення безпеки людей, попередження подальшого розвитку деформацій, а також негайно інформувати про те, що трапилося власника будинку чи уповноважену ним особу. Виявлені під час оглядів дефекти, деформації конструкцій або обладнання будинків, що можуть призвести до зниження несучої спроможності й стійкості конструкцій або будинків, обвалів чи порушення нормальної роботи обладнання, усуваються виконавцем послуг із залученням, у разі необхідності, спеціалізованої організації.

За пунктам 3.1.2 та пунктом 5.3.4 Правил № 76, у допоміжних приміщеннях жилого будинку повинен забезпечуватися, зокрема: справний стан будівельних конструкцій, опалювальних приладів і трубопроводів. Під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно: регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.

З урахуванням зазначеного, ТзОВ «Житлосервіс-КР» є управителем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та саме на нього покладено обов`язки з забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, прибудинкової території цього будинку та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб співвласників будинку.

Відповідно до пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт в день залиття квартири. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Відповідачем не оспорюється той факт, що з 01 грудня 2014 року ТзОВ «Житлосервіс-КР» являється управителем будинку АДРЕСА_3 та зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Матеріалами справи, у тому числі актом, складеним представниками ТззОВ «Житлосервіс-КР» від 22 вересня 2017 року та висновком про встановлення причин затоплення та стану пошкоджень конструкцій квартири АДРЕСА_1 , складеного експертом ОСОБА_3 на підставі проведеного огляду 20 жовтня 2017 року, підтверджено вину працівників ТзОВ «Житлосервіс-КР» у затопленні квартири позивача, що не спростовано відповідачем у судовому засіданні.

Висновком експерта № 55/21, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеного 03 грудня 2021 року, визначено, що вартість відновлювального ремонту, проведеного в квартирі АДРЕСА_1 , після залиття квартири за переліком від 14 січня 2020 року, рахунками, чеками договорами та ін. на придбані матеріали, що наявні в матеріалах справи, складає 192 683,12 грн. (том 3 а.с.2-61).

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем наявності шкоди, завданої внаслідок затоплення 21 вересня 2017 року належної йому на праві приватної власності квартири, її розмір та причинний зв`язок між завданою шкодою та діями працівників ТзОВ «Житлосервіс-КР».

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий вказаної частини).

Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Означений спосіб захисту застосовний і тоді, якщо можливість отримання відповідного відшкодування за конкретне порушення права (зокрема і права члена адвокатського об`єднання) прямо не передбачене законом, іншим актом цивільного законодавства, договором або іншим правочином. Для задоволення відповідної вимоги суд застосовує приписи пункту 9 частини другої статті 16 та статті 23 ЦК України. Виходячи зі змісту положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Суд першої інстанції, установивши факт заподіяння позивачу втрат немайнового характеру, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди з урахуванням обсягу моральних переживань позивача у зв`язку з пошкодженням належної йому квартири, в якій він здійснив ремонт, витративши на це значні кошти, урахуванням того що зусилля позивача по відновленню попереднього становища тривають значний час, в зв`язку з чим порушено спокій позивача, погіршується його настрій, він відчуває нервові переживання.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги відповідача про те, що твердження відповідача щодо неодноразового виклику представників відповідача для складання акту обстеження його житлового приміщення, не відповідають дійсності, оскільки при зверненні позивача ОСОБА_1 до ТзОВ «Житлосервіс-КР» щодо обстеження його житла на предмет встановлення причин та об`єму затоплення, 25 вересня 2017 року ТОВ «Житлосервіс-КР» надало відповідь що обстеження квартири позивача і складення акту мало місце 22 вересня 2017 року, що розцінюється судом як відмова відповідача від повторного обстеження квартири позивача задля встановлення дійсних обставин події.

Посилаючись на те, що вказані пошкодження в акті № 1 та акті № 2 відсутні в акті від 22 вересня 2017 року, а саме відсутні пошкодження підлоги, вікон, освітлення, дверей, відсутні пошкодження в кухні, туалеті, ванній кімнаті, коридорі, кладочці відповідач по справі не спростував факти, викладені в акті № 1 та акті № 2, в той час, як у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину, що узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги відповідіча про те, що суд не взяв до уваги технічний висновок, складений ОСОБА_3 щодо стану будівельних конструкцій та про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_2 -підпільників, підставою для складання якого є договір, укладений з позивачем 06 жовтня 2017 року, відповідно до якого стан основних будівельних конструкцій, у тому числі двері, вікна, підлога, є задовільним, для максимальної експлуатації житлового приміщення необхідно виконати ремонтно-відновлювальні роботи вартістю 116 627 грн. Натомість у зміненій позовній заяві позивач заявляє про завдання йому збитків на суму 220 000 грн, однак доказів кошторису таких витрат не надає. При цьому замінено матеріали, які пошкоджені згідно акту не були, також залишається питання про причин виходу з ладу проводки, оскільки належних та допустимих доказів, які б поставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції, матеріали справи не містять.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільногопроцесуального кодексу України.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова

Повне судове рішення складено 13 лютого 2024 року.

Головуючий О.О. Тимченко