ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2471/23 Номер провадження 22-ц/814/2576/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Полтави цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 11:15:13 год до 11:35:37 год, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 19 квітня 2024 року) у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії і зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення несплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У травні 2023 року ГУ ПФУ в Полтавській області звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 30 4547 грн 19 коп. на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначало, що відповідач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене як судді, який вийшов у відставку, на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21.01.2011 №2а-1/11 з 18.12.2010 та обчислено в розмірі 86% від заробітної плати згідно довідки Господарського суду Полтавської області від 27.12.2010 №09-02/1290.

В подальшому перерахунки здійснювалися на підставі рішень суду зі змінами розміру заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та згідно урядових постанов.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №440/8401/21 проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці і, починаючи з 19.02.2020, розмір щомісячного довічного грошового утримання складає 50% від суми грошової винагороди 104 049 грн і становить 52 024 грн. 50 коп.

За результатами проведеного перерахунку розмір грошового утримання одержувача зменшився та утворилася переплата, сума якої з урахуванням виплачених коштів за період з 19.02.2020 по 31.08.2022 склала 304 547 грн 19 коп.

В ході досудового врегулювання спору Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області направлялися повідомлення-виклики та претензії до відповідача за вих. №1600-0217-8/46206 від 06.09.2022 та №1600-0802-8/9008 від 08.02.2023, але до цього часу відповіді не надійшло та кошти на рахунок ГУ ПФУ в Полтавській області не були повернуті.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ГУ ПФУ в Полтавській області про стягнення несплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, просив стягнути з ГУ ПФУ в Полтавській області на його користь заборгованість по сплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 30.04.2023 у розмірі 733 500 грн.

В обгрунтування зустрічного позову вказував, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/1560/20 від 24.04.2020 було зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Господарського суду Полтавської області №09-11/252/2020 року від 25.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці з 18.02.2020 року.

Листом Господарського суду Полтавської області від 09 липня 2020 року № 09-11/839/2020 відкликано довідку №09-11/252/2020 від 25 лютого 2020 року для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 18 лютого 2020 року. На заміну видана нова довідка №09-11/837/2020 від 09 липня 2020 року, яка є підставою для здійснення вказаного перерахунку.

27 липня 2021 року він звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання неправомірною і скасування відмови ГУ ПФУ в Полтавській області у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки. 06 вересня 2021 року Полтавський окружний адміністративний суд у справі 440/8401/21 виніс рішення, яким задовольнив його вимоги, але помилково не зазначив 86% (вісімдесят шість відсотків) суддівської винагороди судді. 31 січня 2022 року Другий апеляційний адміністративний суд постановою залишив рішення Полтавського окружного адміністративного суду 06 вересня 2021 року по справі № 440/8401/21 без змін.

ГУ ПФУ в Полтавській області, отримавши рішення судів, на свій розсуд зменшило грошове утримання судді у відставці з 86% до 50% суддівської винагороди.

Полтавський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 03.10.2022 по справі № 440/840/21 задовольнив його заяву і зобов`язав ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2023 року справа № 440/8401/21 рішення Полтавського окружного адміністративного від 03 жовтня 2022 року скасоване тому, що у рішенні від 06.09.2021 суд першої інстанції не встановлював стаж роботи позивача на посаді судді для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання, а також не вирішував питання розміру довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, у відповідних відсотках від суддівської винагороди. Так, його стаж судді, який дає право на відставку станом на 17.12.2010 становить 23 роки 6 місяців 12 днів.

Вважає, що право на перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці, враховуючи змінену складову з 01.01.2020 суддівської винагороди працюючого судді, у нього виникло з 19.02.2020 (тобто на наступний день з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р 2020). Таким чином, він має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Полтавської області №09-11/837/2020 від 09.07.2020р., за якою його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання складає 104 049 грн, в т.ч. посадовий оклад - 69 366 грн, доплата за вислугу років 34 683 грн, а саме з 19 лютого 2020 року, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-УІІІ, а тому отримуване ним щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя з 01.01.2020 і відповідач не сплатив йому довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 по 30.04.2023 у розмірі 733 500 грн., яке він самовільно зменшив без рішення суду до 50% грошового утримання судді.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 29.11.2023 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про стягнення несплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та вирішено проводити його розгляд разом з первісним позовом ГУ ПФУ в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії відмовлено.

Провадження по зустрічному позову ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про стягнення несплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці закрито.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Полтавській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову, ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені обставини і доводи позовної заяви та додатково зазначено, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що перерахунок пенсії та зменшення до 50% проведено на підставі рішення суду і в результаті цього утворилась переплата, яка відповідачем не повернута та завдає майнової шкоди державним інтересам у сфері соціального захисту населення та ускладнює процедуру виплати пенсій.

Рішення суду в частині закриття провадження у справі за зустрічним позовом не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відзив у встановлений законом строк до суду не надходив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене як судді, який вийшов у відставку з Господарського суду Полтавської області.

Щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 призначено на виконання постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 21.01.2011 року №2а-1/11 з 18.12.2010 та обчислено в розмірі 86% від заробітної плати згідно довідки Господарського суду Полтавської області від 27.12.2010 №09-02/1290.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі № 440/1560/20 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 24 від 04 березня 2020 року про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки господарського суду Полтавської області № 09-11/252/2020 від 25 лютого 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці з 18 лютого 2020 року, та здійснити його виплату з урахуванням фактично сплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 19 лютого 2020 року перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду №09-11/837/2020 від 09 липня 2020 року, виданої Господарським судом Полтавської області.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Полтавської області №09-11/837/2020 від 09 липня 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. (а.с.56-63)

На виконання зазначеного рішення від 06.09.2021 проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 року №09-11/837/2020 (а.с.12), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 і розмір грошовного утримання склав 50% від суми грошової винагороди (104 049 грн.), тобто зменшився до 52 024 грн. 50 коп. і виникла переплата, сума якої з урахуванням виплачених коштів за період з 19.02.2020 по 31.08.2022 склала 304 547 грн. 19 коп.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області №1600-0217-8/31506 від 28.06.2022 ОСОБА_1 повідомлено про зменшення розміру грошового утримання, та наголошено, що у разі відкриття виконавчого провадження з виконання судового рішення, обов`язок боржника виконати судове рішення припиниться лише внаслідок прийняття судом відмови стягувача від його примусового виконання. (а.с.13-14)

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області № 1600-0217-8/46206 від 06.09.2022 ОСОБА_1 повідомлено про наявність переплати з виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням виплачених сум за період з 19.02.2020 по 31.08.2022, яка складає 304 547 грн 19 коп. та запропоновано добровільно сплатити переплачені кошти (а.с.15)

23.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №440/8401/21, вказавши про здійснення йому перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 №09-11/837/2020.(а.с.64)

В обґрунтування даної заяви зазначав, що під час задоволення позову судом у рішення не вказано про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, на підставі довідки, тому Пенсійний фонд на свій розсуд зменшив грошове утримання судді у відставці до 50% суддівської винагороди.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі №440/8401/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду №09-11/837/2020 від 09.07.2020, виданої Господарським судом Полтавської області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.(а.с.64)

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2023 апеляційну скаргу ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено, додаткове рішення від 03.10.2022 року скасоване. (а.с.65-66)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування надмірно виплаченої пенсії, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів недобросовісності та вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_1 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача розміру надмірно виплаченої пенсії за період з 01.05.2020 року по 31.08.2021 року.

За ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, то стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15, Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Вказані положення відповідають визначенню пенсії, наведеному у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, згідно якої пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи з судовому порядку.

Отже, стягнення виплаченої надміру суми пенсії можливе за наявності однієї з двох умов: зловживання з його боку або подання страхувальником недостовірних даних. Вищевказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, як правильно визнав суд першої інстанції, відсутня будь-яка підстава для відповідальності ОСОБА_1 та стягнення з нього коштів.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що жодного з цих трьох критеріїв для незастосування ст.1215 ЦК України позивач не навів, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки недобросовісності та ознаки порушень закону.

Така правова позиція відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові 27 лютого 2019 року у справі №404/4822/ 15-ц; № 14-55цс19 (пункт 30 позиції Верховного Суду) та загалом сформованій у цих правовідносинах судовій практиці. Крім того, як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №753/15556/15 (провадження №14-445цс18), правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив якісь недобросовісні дії для невірного нарахування йому пенсії у період з 19.02.2020 по 31.08.2022, а тому підстав для її повернення не встановлено.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 серпня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов