Провадження 2-о/127/635/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

адвоката заявника Лісуня М.В.,

представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Москаленка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановлення факту належності особи до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , який будучи призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання ним обов`язків військової служби. Після смерті батьків брати проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, оскільки життєві обставини склалися так, що кожен із братів не одружився, тобто власної сім`ї не створив. Заявник зазначив, що з дитинства має неврологічне захворювання (епілепсія), у зв`язку із чим у нього обмежені можливості щодо працевлаштування. Внаслідок цього догляд за ним та постійну матеріально-фінансову допомогу у повсякденному житті здійснював брат - ОСОБА_2 , оскільки батьки померли, який у тому числі ніс витрати на купівлю майна спільного користування, продуктів харчування, сплачував комунальні платежі, а також придбавав особисто для заявника ліки, одяг та інші необхідні у повсякденному житті предмети особистого користування (вжитку). Під час проходження військової служби (у період з 03.02.2022 по 10.10.2023) ОСОБА_1 продовжував знаходитись на повному утримання брата - ОСОБА_2 . Так, перед призовом на військову службу ОСОБА_2 залишив заявнику власну зарплатну картку банку «Південний», на якій зберігалися (надходили) належні йому грошові кошти від роботодавця - ПАТ «ВЗ «Маяк». У подальшому ОСОБА_2 замовив в Укргазбанку додаткову банківську карту дублікат, на яку надходили від в/ч НОМЕР_1 усі належні йому відповідні виплати (основна та додаткова грошова винагорода, надбавки, премії тощо), яку передав для користування заявнику для задоволення усіх потреб останнього. Заявник використовував грошові кошти, належні братові, для забезпечення власних соціально-побутових потреб (на купівлю продуктів харчування, одягу, ліків, сплату комунальних послуг, підтримання домогосподарства у належному стані тощо). Ці кошти були основним і постійним джерелом доходу (засобів до існування) для заявника. У зв`язку із вадами здоров`я, із 2000 року по даний час заявник ніде не працює і не може матеріально себе забезпечувати самостійно. Встановлення факту належності заявника до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця необхідне заявнику для отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою суду від 03.07.2024 було прийнято заяву ОСОБА_1 в частині встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в цій частині, залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_3 ; призначено справу до розгляду; задоволено клопотання заявника про виклик в судове засідання свідків і запропоновано заінтересованим особам надати письмові пояснення щодо заяви. Крім того, даним судовим рішенням було відмовлено заявнику у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства у справі за заявою в частині встановлення факту належності особи до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.08.2024 було скасовано вищевказане судове рішення в частині відмови у відкритті провадження у справі і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.10.2024 було прийняти заяву ОСОБА_1 в частині встановлення факту належності особи до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в цій частині. Справу про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: про встановлення факту належності особи до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та про встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

У строк, визначений ухвалою суду від 03.07.2024, заінтересованими особами було надано письмові пояснення щодо заяви із викладеними у них запереченнями щодо її задоволення.

24.10.2024 судом задоволено клопотання адвоката заявника про приєднання до матеріалів справи доказів, поданих разом із цим клопотанням, та прийняття їх до розгляду, про що постановлена відповідна ухвала не виходячи до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 24.10.2024 відмовлено в задоволенні клопотань представника Міністерства оборони України про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.11.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження у справі.

В судове засіданні представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, думку заявника, його адвоката та представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України, а також положення ст.ст. 223 і 294 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

У судовому засіданні заявник та його адвокат заявлені вимоги підтримали і просили задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в заяві. Адвокат заявника пояснив, що заявник просить встановити факт його належності до члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, як такого, що перебував на його утриманні.

Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України заперечував щодо задоволення вимог заявника, аргументуючи тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби мають, зокрема, утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, якими вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме непрацездатні члени сім`ї загиблого (померлого), які перебували на його утриманні. Представник Міністерства оборони України зазначив, що заявник не є непрацездатною особою і не належить до жодної з осіб, вказаної у ч. 1 ст. 30 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На думку представника Міністерства оборони України, заява не підлягає задоволенню, оскільки від встановлення такого факту не залежить виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 18а, 20)

Згідно із витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.03.2022 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначеного на підставі наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022 № 2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» призначено на посаду номера обслуги з зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу, ВОС 156533А, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 04.03.2022 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, продовольче забезпечення з 05.03.2022 і вважається таким, що з 04.03.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. (а.с. 35)

ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України поблизу н.п. Первомайське Донецької області, під час штурмових дій противником, що підтверджується сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9209 від 13.10.2023, лікарським свідоцтвом про смерть № 603 від 14.10.2023, довідкою про причини смерті від 14.10.2023, витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27.10.2023 та свідоцтвом про смерть. (а.с. 21-22, 25-26, 36)

Згідно із витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27.10.2023 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 у зв`язку із смертю виключено з 27.10.2023 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. (а.с. 36)

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії № 474 від 08.02.2024 поранення, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , та причина смерті, пов`язані із захистом Батьківщини. (а.с. 27)

Згідно із довідками № 403 від 15.10.2023 та № 288 від 19.10.2023, виданими КП «Комбінат комунальних підприємств», заявник здійснив поховання загиблого брата на кладовищі «Сабарів» за власні кошти. (а.с. 23-24)

До Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 748/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . (а.с. 29)

Як вбачається із трудової книжки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , а також відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку на військовий збір станом на 01.03.2024, після звільнення 07.02.2000 з СП «Вінісін», заявник офіційно працевлаштований не був, жодного доходу до листопада місяця 2023 року не отримував. Водночас, як вбачається з відомостей вказаного реєстру, дохід, отриманий заявником в листопаді місяці та грудні місяці 2023 року є соціальною виплатою. (а.с. 10-13)

З довідок, виданих 29.02.2024 і 04.05.2024, вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області, субсидією не користується, пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не отримує, у Вінницькій філії Вінницького обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості України як безробітний не зареєстрований. (а.с. 14-16)

Як вбачається із трудової книжки та довідок про доходи, ОСОБА_2 до дня своєї смерті 10.10.2023 був працівником ПАТ «Вінницький завод «Маяк» де й отримував дохід.(а.с. 30-33)

Згідно із довідкою про склад сім`ї № 474 та довідками № 473 і № 95 виданими 23.10.2023 і 27.02.2024 головою КК «Корея-1», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно проживали разом і спільно вели господарство до дня смерті ОСОБА_2 ; за свідченням сусідів (акт № 7 від 26.02.2024) впродовж десяти років ОСОБА_1 постійно знаходився на утриманні брата ОСОБА_2 до дня його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 37-40)

Батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 померли: батько помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а мати померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвами про їх смерть. (а.с. 17-18)

Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» .

У відповідності до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі триває.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі - Постанова № 168 у редакції, чинній станом на день виникнення даних правовідносин), якою врегульовано питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, зокрема одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови.

У відповідності до абз. 2 п. 2 Постанови № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 (надалі Порядок № 975 у редакції, чинній станом на день виникнення даних правовідносин).

У відповідності до п. 3 і п. 4 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; одноразова грошова допомога призначається у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Згідно із п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 10.10.2023, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби внаслідок поранення.

За положеннями ч. 8 і ч. 9 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 10.10.2023, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права; порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (п. 5 Порядку № 975).

Відповідно до ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 10.10.2023, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на день виникнення даних правовідносин, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Так, відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на день виникнення даних правовідносин, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування; члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Конституційний Суд України, який у відповідності до ст. 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України, у своєму рішення від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» зробив висновок, зокрема, про наступне:

«Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать:

а) неповнолітні;

б) непрацездатні;

в) інші особи, яких військовослужбовець зобов`язаний утримувати за законом;

г) вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ), стажисти до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними віку, встановленого для таких членів сім`ї військовослужбовця, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника;

д) працездатні члени сім`ї військовослужбовця, що зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та визначеними законом іншими видами трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який надає члену сім`ї військовослужбовця право на трудову пенсію;

е) інші особи, визнані утриманцями у встановленому порядку. У разі переведення військовослужбовця для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт його утриманцями до надання житла сім`ї треба вважати і тих членів його сім`ї, які перебували раніше на утриманні військовослужбовця і залишились

тимчасово проживати за попереднім місцем служби.»

Так, Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні висловив, зокрема, наступну юридичну позицію:

«…У Конституції України терміни «сім`я», «члени сім`ї», «родичі», «сімейне життя», «утримання» тощо без визначення змісту вживаються неодноразово. Фундаментальним правовим підґрунтям тлумачення понять «член сім`ї», «член сім`ї», який проживає з працівником міліції, «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, є визнання Конституцією України людини найвищою соціальною цінністю (стаття 3), проголошення України соціальною державою (преамбула, стаття 1), гарантування громадянам права на соціальний захист, на рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму (стаття 46), на соціальний захист громадян, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (стаття 17), закріплення права кожного на житло (стаття 47), на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (стаття 48), на вільний вибір місця проживання (стаття 33). Важливе значення для розуміння терміна «член сім`ї» мають конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка, про рівні права і обов`язки кожного із подружжя у шлюбі та сім`ї (стаття 51), про рівність дітей у правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза шлюбом (стаття 52), та інші конституційні норми і принципи…»;

«…Що ж до терміна «член сім`ї», який перебуває на утриманні

військовослужбовця, то поняття «утримання» вживається у Конституції України у формулюванні обов`язку батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51), обов`язку держави утримувати дітей-сиріт (стаття 52) і тісно пов`язується з обов`язком піклування (батьків про дітей, повнолітніх дітей про непрацездатних батьків). Але у цілому національне законодавство чіткого визначення поняття «утриманство» не містить…»;

«…Важливі положення щодо розуміння поняття «утриманство» та похідних від нього термінів «утримання», «утриманець» тощо містять стаття 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і стаття 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». Цими статтями передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування…»;

«…Визначальною ознакою поняття «утриманство» має бути наявність такого фактичного рівня забезпеченості громадянина, який відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) є нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму. Це означає, що одержання членом сім`ї військовослужбовця сукупного середньомісячного доходу у розмірах, нижчих від встановленого законом прожиткового мінімуму, є конституційною підставою, за якою при певних умовах член сім`ї може вважатись утриманцем. Саме вартісна величина споживчого кошика, до якого входять і житлово-комунальні послуги, об`єктивно має стати основою межі прожиткового мінімуму і для дітей, і для пенсіонерів, і для інших членів сім`ї - утриманців військовослужбовця.

До законодавчого визначення прожиткового мінімуму критерієм для визнання утриманцями членів сім`ї військовослужбовця має слугувати показник встановленої законом межі малозабезпеченості…»;

«…Утриманцями військовослужбовця можуть вважатись і члени його сім`ї, які належать до кола утриманців годувальника, визначеного Законами України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12), «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», «Про статус ветеранів

війни, гарантії їх соціального захисту», Цивільним кодексом Української РСР (1540-06) та іншими законами. Виходячи з положень цих нормативних актів до категорії «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, можна віднести дітей та інших членів сім`ї віком до 18 років; членів сім`ї, які є вихованцями, учнями, студентами, курсантами, слухачами, стажистами; членів сім`ї, які визнані у встановленому порядку непрацездатними через хворобу чи є такими за віком; працездатних членів сім`ї, які займаються такими видами трудової діяльності, як догляд за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною - інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, тощо.

У встановленому законом чи іншими нормативними актами порядку до числа утриманців військовослужбовця можуть бути віднесені і ті члени його сім`ї, які впродовж тривалого часу не отримують заробітної плати, стипендії, пенсії, інших належних їм виплат, працездатні члени сім`ї, які офіційно зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу або визнані безробітними.

Із законодавства України випливає, що деякі обмеження для осіб, що належать до категорії «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, щодо віку, працездатності і сукупного середньомісячного доходу доповнюються обов`язковою вимогою спільного проживання. Але, враховуючи положення частини п`ятої статті 17 Конституції України та визначену законами України специфіку військової служби, утриманцями військовослужбовців у контексті пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» треба вважати і членів сім`ї, які залишились тимчасово проживати у жилому приміщенні за попереднім місцем служби військового у разі переведення його для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт.»

У відповідності до ст. 1512 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно із ч. 1 ст. 98 Закону України «Про Конституційний Суд України» за невиконання рішень та недодержання висновків Суду настає відповідальність згідно із законом.

В судовому засіданні в якості свідків було допитано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які повідомили, що є сусідками заявника та померлого брата заявника ОСОБА_2 .

Так, свідок ОСОБА_3 повідомив, що знає заявника та померлого брата заявника ОСОБА_2 з 2001 року; загиблий ОСОБА_2 постійно опікувався ОСОБА_6 (заявником), бо той не міг працювати через свою хворобу епілепсію; вони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) постійно проживали разом, вели спільне господарство; ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ) під час військової служби відправляв братові (заявнику) грошові кошти, а також й до цього повністю матеріально його утримував, працював електриком. Також свідок зазначив, що особисто ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ), коли приїздив у відпустку, сказав йому, що своїм спадкоємцем вказав ОСОБА_6 (заявника).

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що знає ОСОБА_1 (заявника) з дитинства, ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ) хрещений батько одного з її синів. Свідок зазначила, що з 90-х років ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) жили разом до дня смерті останнього; через хворобу (епілепсію) ОСОБА_6 (заявника) ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ) пішов працювати на таку роботу (електриком на завод), яка давала змогу більше часу бути поруч із братом; вони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) вели спільно господарство, усе робили вдвох; через хворобу ОСОБА_6 (заявника) матеріальне забезпечення їх сім`ї було на ОСОБА_7 , а на ОСОБА_6 домашнє господарство; про смерть ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ) повідомили ОСОБА_6 (заявника), який й займався організацією поховання брата; іншого доходу, ніж той, що забезпечував ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_6 (заявник) не мав, це було його постійне і основне джерело до існування.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що знає братів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) з 2002 року; ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ) ходив на роботу (працював електриком), а ОСОБА_6 (заявник) був на господарстві, оскільки у нього проблеми із здоров`ям. Свідок зазначила, що зі слів ОСОБА_6 (заявника) їй відомо, що саме ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ) допомогав і утримував його повністю. Також свідок зазначила, що особисто ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ) говорив їй, що дуже хвилюється за ОСОБА_6 (заявника), бо той хворіє, здоров`я у нього погіршується, залишити його він не може і повністю утримує брата. Свідок повідомила, що ОСОБА_1 із ОСОБА_2 жили постійно разом, дружно, допомагали один одному.

Згідно із ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.

Судом прийнято до уваги, що свідки надали покази, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів. Покази свідків узгоджуються з поясненнями заявника і не суперечать матеріалам справи. Тому, судом прийнято до уваги покази свідків.

В ході розгляду справи судом встановлено, що заявник з народження проживав однією сім`єю із рідним братом - ОСОБА_2 та батьками, і після смерті матері продовжив проживати із ним за адресою: АДРЕСА_1 ; брати підтримували один одного; ОСОБА_2 до дня своєї смерті фінансово забезпечував свого молодшого брата заявника; у зв`язку з відсутністю інших родичів їх сім`я складалася з них двох; брати мали взаємні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом (спільне харчування, купівля майна для спільного користування тощо).

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що заявник впродовж тривалого часу:

- не має власного самостійного доходу (не отримує заробітну плату, пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; у Вінницькій філії Вінницького обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості України як безробітний не зареєстрований; будь-яких інших виплат не отримує);

- перебував на повному утриманні військовослужбовця свого рідного брата ОСОБА_2 до дня смерті останнього;

- одержував від брата допомогу, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, фактичний рівень забезпеченості заявника був нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму, що є конституційною підставою, за встановлених судом обставин, вважати заявника утриманцем свого рідного брата ОСОБА_2 .

На адвокатський запит від 26.06.2024 в/ч НОМЕР_1 повідомлено про неможливість надання витягу з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця - ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю у військовій частині його особової справи. (а.с. 121-122)

Судом прийнято до уваги, що сповіщення про загибель ОСОБА_2 отримав саме його брат заявник, що дає підстави вважати, що загиблий вказав заявника як члена сім`ї та найближчого родича під час проходження військової служби.

В ході розгляду справи судом не встановлено наявності спору про право.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Однак, цей перелік не є вичерпним, і відповідно до частини 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Встановлення юридичного факту, а саме факту належності заявника до члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, як такого, що перебував на його утриманні, необхідно заявнику для реалізації ним права на для отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд, заслухавши пояснення заявника, його адвоката, представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України, показання свідків, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищезазначене, прийшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 . Факти, викладені в заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Оскільки в іншому порядку встановити факт перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця неможливо, суд з метою захисту прав заявника встановлює юридичний факт, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , належить до члена сім`ї загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_8 військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , як такий, що перебував на його утриманні до дня смерті останнього.

Судові витрати слід залишити за заявником відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції, чинній станом на 10.10.2023), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 (у редакції, чинній станом на 10.10.2023), ст.ст. 2, 4, 5, 13, 76-83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 316, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , належить до члена сім`ї загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_8 військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , як такий, що перебував на його утриманні до дня смерті останнього.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Міністерство оборони України: ; місцезнаходження: м. Київ, проспект Повітряних сил, буд. 6.

ІНФОРМАЦІЯ_3 : код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено 12.11.2024.

Суддя: