Справа № 569/9842/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та Моторного (транспортного) страхового бюро України 19200 грн, з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 10000 грн моральної шкоди, а також солідарно з відповідачів судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 31 серпня 2022 року о 14 год. 05 хв. в м.Рівне по вул.Степана Бандери, 47 водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою під час здійснення розвороту з крайнього правого положення, не надала дорогу попутному транспортному засобу Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та здійснила з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Рішенням Рівненського міського суду по справі № 569/13320/22 від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. ОСОБА_4 керувала транспортним засобом Mercedes-Benz Vito з номерним знаком НОМЕР_1 без страхового полісу, внаслідок чого була позбавлена тримати відшкодуваня від страхової компанії. Варість ремонту автомобіля Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 16200 грн. Добровільно відшкодувати завдану шкоду ОСОБА_4 відмовилася. 25 квітня 2023 року МТСБУ відмовило їй у відшкодуванні шкоди у зв`язку з неможливістю страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Однак така відповідь є необґрунтованою, так як факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання встановлені рішенням суду. Під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 поводилася зверхньо та ставилася зневажливо, як і ОСОБА_5 , та намагалися вплинути на неї шляхом застосування своїх корупційних зв`язків. Такі дії завдали їй моральної шкоди в якості душевного хвилювання на таку протиправну поведінку. Моральну шкоду, завдану їй ОСОБА_4 , пов`язану з ДТП, оцінює в 3000 грн, а саме: душевне хвилювання, яке вона зазнала в момент зіткнення, та те, що була відірвана від звичайних справ і вимушена була витрачати час на захист своїх прав, ремонт автомобіля, пояснення усім знайомим, що невинна в ДТП, терпіти насмішки зі сторони третіх осіб. Моральну шкоду, завдану їй ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно під час оформлення ДТП, оцінює в розмірі 10000 грн, яка пов`язана з хвилюванням під час психологічного впливу на неї зі сторони відповідачів, повідомлення неправдивих відомостей про начебто порушення нею правил дорожнього руху та погрозою застосувати корупційні зв`язки.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача МТСБУ Гусєв П.В. просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі до МТСБУ. Заперечення проти позову мотивує тим, що в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 31 серпня 2022 року за участю транспортного засобу Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 , та транспортного засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 , має нести відповідальність винна в дорожньо-транспортній пригоді особа. На момент настання ДТП транспортний засіб Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_4 , не було забезпечено договором обов`язкового страхування, внаслідок чого позивач звернулася в МТСБУ для відшкодування нанесеної шкоди в порядку пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Власник пошкодженого транспортного засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 , в порядку ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТСБУ відразу із заявою про виплату страхового відшкодування 14 квітня 2023 року. Після тримання заяви про настання страхового випадку МТСБУ було направлено аварійного комісара в порядку ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Потерпілою особою у встановлену дату пошкоджений транспортний засіб не було надано на огляд для визначення розміру нанесеної шкоди внаслідок ДТП, натомість разом із заявою було надано акт виконаних робіт від 23 березня 2023 року, з якого вбачається, що після настання ДТП та до звернення із заявою про виплату страхового відшкодування позивач не зберіг транспортний засіб у стані після ДТП та відремонтував пошкоджений транспортний засіб до звернення з повідомленням про настання ДТП до МТСБУ. Отже, своїми діями позивач позбавив можливості МТСБУ в порядку, визначеному ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначити розмір шкоди, внаслідок чого у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування позивачу було відмовлено на підставі пп.37.1.3 п.37.1 ст.37 Закону. Позивачем на підтвердження розміру завданої потерпілому шкоди надано рахунок та акт виконаних робіт, які не є належним підтвердженням шкоди, яка завдана позивачу, так як не вважається оціненою шкодою у розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Окрім того, з наданого позивачем рахунку та акта виконаних робіт неможливо встановити розмір завданого автомобілю матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу) внаслідок ДТП 31 серпня 2022 року. Не підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між проведеними роботами та нанесеною шкодою внаслідок ДТП.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат Ярема С.В. просить відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування заперечень покликається на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася 31 серпня 2022 року. На підтвердження вартості майнової шкоди ОСОБА_1 надала копії рахунку та акта виконаних робіт, виданих 22 березня 2023 року, тобто майже через 7 місяців після пригоди. Водночас, рахунок і акт виконаних робіт не містять жодних відомостей про те, що ремонт автомобіля Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснювався після ДТП, яка сталася 31 серпня 2022 року, тобто не підтверджують причинно-наслідкового зв`язку між виконаними роботами та заподіяною внаслідок ДТП майновою шкодою. Крім того, із цих документів неможливо встановити реальний розмір завданого матеріального збитку - вартості відновлювального ремонту транспортного засобу із урахуванням його фізичного зносу. Відомості цих документів містять суперечності між собою. У переліку наданих послуг з ремонту автомобіля значиться: зняття/установка дверки передньої правої та перекидка арматури - 1500 грн, фарбування дверки передньої правої з обох сторін з матеріалом - 5300 грн, рихтовка завіс передньої правої дверки - 1000 грн. Із наведеного переліку ремонтних робіт можна зробити висновок, що передню праву дверку знімали, фарбували, рихтували та встановлювали назад. Однак, в розділі «Запчастини та витратні матеріали» зазначено, що при ремонті використано запчастину - передню праву дверку вартістю 8400 грн. Тобто, пошкоджену дверку замінили на іншу, а не ремонтували, а тому в рахунку виставлено подвійну оплату. Приєднані до позовної заяви фото автомобіля Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_2 , не можуть бути доказами вартості майнової шкоди, оскільки не містять дати їх виготовлення, відтак невідомо, чи мають вони відношення до ДТП, яка сталася 31 серпня 2022 року. Вартість матеріального збитку, завданого власнику в разі пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, має бути підтверджена не рахунком чи актом виконаних робіт, а оцінкою транспортного засобу після ДТП або висновком експертного авто товарознавчого дослідження або висновком експерта. В силу положень ст.77-80 ЦПК України докази, надані ОСОБА_1 щодо майнової шкоди, є неналежними, недопустимими та недостовірними. ОСОБА_1 не надала суду жодного належного доказу на підтвердження факту заподіяння діями відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 моральної шкоди внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу. Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди є незаконними, оскільки він жодного відношення до вчинення ДТП не має. ОСОБА_5 , як батько ОСОБА_4 , приїхав на місце ДТП на прохання дочки, яка вперше в житті попала в таку ситуацію. Тобто, у даному випадку відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діяннями заподіювача та відсутня вина останнього в її заподіянні, що унеможливлює стягнення моральної шкоди із ОСОБА_5 .

Ухвалою від 14 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 26 вересня 2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 08 листопада 2023 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування оригіналу письмового доказу.

В судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що про ДТП повідомила свою страхову компанію в той же день. До розгляду справи про адміністративне правопорушення в судах першої та апеляційної інстанції ремонту автомобіля не робила. Відповідач ОСОБА_4 спочатку погодилася на компенсацію майнової шкоди в сумі 16000 грн, тому експертизи вартості матеріального збитку не робила. Пропонувала також зробити оцінку завданої шкоди, але і ОСОБА_4 , і її батько ОСОБА_5 відмовилися від її проведення, а нині взагалі відмовляються компенсувати їй завдану шкоду. Відповідачі жодного разу не запропонували відшкодування, хоча суд встановив вину ОСОБА_4 у вчиненні ДТП, через що змушена витрачати час, кошти та нерви на судові справи. В результаті ДТП пережила стрес, оскільки злякалася за своє життя та здоров`я. Під час складання працівниками огляду місця події відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вели себе агресивно, батько винуватиці ДТП не давав з нею спілкуватися, звинуватив її у вчиненні ДТП, погрожував, що доб`ється перездачі нею правил дорожнього руху. Якби не підійшов свідок події, то вони зробили б її винуватою у вчиненні ДТП. Такі дії відповідачів викликали в неї душевні хвилювання, постійно нервувала протягом семи місяців поки тривав розгляд справ про адміністративні правопорушення. Змушена була позичати гроші, щоб відремонтувати автомобіль.

Представник позивача пояснив, що із заявою до МТСБУ можна звернутися протягом року з моменту настання страхового випадку і цей строк позивачем не пропущений. Проведений позивачем ремонт автомобіля не позбавляє МТСБУ можливості визначити вартість завданого збитку на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП, в якій зазначені відомості про пошкодження транспортного засобу. Відповідач ОСОБА_4 ввела правоохоронців в оману, що мало наслідком складання двох протоколів про адміністративне правопорушення - щодо неї та щодо позивача, внаслідок чого позивач змушена була доводити свою невинуватість у суді. Батько винуватиці ДТП ОСОБА_5 намагався чинити тиск на поліцейських при встановленні ними обставин ДТП, а також погрожував позивачу організацією перездачі правил дорожнього руху, що завдало позивачу моральної шкоди.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов не визнала з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що будь-яких доказів наявності поважних причин затягування із ремонтом автомобіля позивач суду не надала. ОСОБА_1 було відомо, що транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_4 , не застрахований. Проте доказів наявності поважних причин, з яких вона у встановлений законом строк не звернулася за відшкодуванням шкоди до МТСБУ, позивачем суду не надано. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема звітом про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому надані позивачем рахунок і акт виконаних робіт не є належними доказами у справі. Доказів наявності поважних причин, з яких позивач не провела оцінку чи експертизу завданого їй матеріального збитку, суду не надано. Відповідачі не були попереджені позивачем про те, що вона збирається самостійно провести ремонт автомобіля, чим позбавили їх права ініціювати проведення судової чи на їх замовлення експертизи для визначення фактичної вартості збитків. Пояснення позивача про завдання їй моральної шкоди є голослівними та не підтверджені жодним належним доказом. Законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

Представник відповідача МТСБУ у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу без його участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки «Nissan», модель «Note», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі № 569/13320/22, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 27 січня 2023 року, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року, закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За змістом постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2022 року у справі № 569/13320/22, 31 серпня 2022 року о 14 год. 05 хв. в м.Рівне по вул.Степана Бандери, 47 водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою під час здійснення розвороту з крайнього правого положення, не надала дорогу попутному транспортному засобу Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та здійснила з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки.

Відповідно до схеми місця ДТП, яка сталася 31 серпня 2022 року о 14 год. 05 хв. на вул.Степана Бандери, 47 в м.Рівне, оригінал якої наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 569/13319/22 та досліджений судом в судовому засіданні, внаслідок ДТП транспортний засіб Nissan Note, номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження передньої правої дверки та лакофарбового покриття.

Згідно з рахунком № 173 ФОП ОСОБА_6 від 22 березня 2023 року та актом виконаних робіт № 173 від 13 квітня 2023 року, замовнику ОСОБА_1 надані послуги по ремонту автомобіля Nissan Note, державний номер НОМЕР_2 , а саме: зняття/установка дверки передньої правої та перекидка арматури, фарбування дверки передньої правої з двох сторін з матеріалом, рихтовка завіс передньої правої дверки; запчастини та витратні матеріали - передня права дверка. Загальна сума послуг по ремонту автомобіля становить 16200 грн.

Кошти за ремонт автомобіля в сумі 16200 грн сплачені позивачем 13 квітня 2023 року, що підтверджується фіскальним чеком 916089572.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 - водія транспортного Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП не була застрахована.

14 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 серпня 2022 року.

24 квітня 2023 року експерт Картавов Ю.О., в присутності власника ОСОБА_1 , склав протокол огляду транспортного засобу, в якому зафіксовано, що автомобіль на момент огляду відремонтований.

Листом № 3-016/13564 від 25 квітня 2023 року МТСБУ відмовило позивачу у відшкодуванні шкоди з огляду на невиконання нею обов`язків, визначених п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За нормами ч.1 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За положеннями ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Позивач просить стягнути завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в сумі 19200 грн солідарно з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) та відповідача ОСОБА_4 , як винуватиці ДТП.

Разом з тим, у правовідносинах між сторонами солідарний обов`язок відсутній.

Відповідно до ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, вказані норми закону не передбачають.

На момент настання ДТП транспортний засіб Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_4 , не було забезпечено договором обов`язкового страхування.

За приписами п.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння, серед іншого, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

За приписами п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально (п.311.1 ст.331 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, серед іншого, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

ОСОБА_1 14 квітня 2023 року звернулася МТСБУ із заявою про страхове відшкодування за страховим випадком, що мав місце 31 серпня 2022 року. Протягом десяти робочих днів відповідач направив свого уповноваженого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 . На огляд страховику (МТСБУ) позивач надала свій транспортний засіб вже у відновленому стані після проведеного ремонту, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 24 квітня 2023 року.

Здійсненням ремонту свого транспортного засобу до його огляду представником страховика позивач позбавила страховика (МТСБУ) можливості встановити кількість та об`єм пошкоджень автомобіля, що були завдані в результаті ДТП, та, відповідно, встановити розмір заподіяної шкоди.

У справі відсутні докази, що позивач з моменту настання страхового випадку (31 серпня 2022 року) не мала можливості звернутися до МТСБУ із заявою про здійснення регламентної виплати (страхового відшкодування) до здійснення ремонту свого транспортного засобу.

Враховуючи, що позивач не виконала передбаченого п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку зберігати пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений МТСБУ представник, їй було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Доводи позивача, що нею не пропущений річний строк подання заяви про страхове відшкодування і МТСБУ може встановити розмір шкоди на підставі складених працівниками національної поліції документів не заслуговують на увагу, оскільки у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 МТСБУ відмовило не з підстав невчасного звернення із відповідною заявою до страховика, а з підстав неможливості МТСБУ у встановленому законом порядку зафіксувати отримані транспортним засобом в результаті ДТП пошкодження (встановити розмір шкоди) через невиконання потерпілим своїх обов`язків.

Крім відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, позивач просить також стягнути з МТСБУ заподіяну їй внаслідок ДТП моральну шкоду.

Однак, відповідно до п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моральна шкода відшкодовується страховиком (МТСБУ) у разі, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий - фізична особа зазнав ушкодження здоров`я або каліцтва.

Докази отримання позивачем внаслідок ДТП, яка сталася 31 серпня 2022 року, ушкодження здоров`я у справі відсутні.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП, належить відмовити.

Оскільки у відповідача МТСБУ не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування позивачу за завдану в результаті ДТП майнову шкоду, позивач вправі пред`явити вимогу про відшкодування шкоди до винної особи - відповідача ОСОБА_4 .

За положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Отже, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, наявність вини ОСОБА_4 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 серпня 2022 року, встановлені і не підлягає доказуванню.

Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_4 , був пошкоджений автомобіль Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є позивач ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підтвердження розміру заподіяної внаслідок ДТП шкоди позивач надала рахунок ФОП ОСОБА_6 та акт виконаних робіт по ремонту її автомобіля, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту становить 16200 грн.

Зазначені в схемі місця ДТП пошкодження транспортного засобу Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , локалізація яких також підтверджується відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з закріплених на форменому одязі поліцейських камер, відповідають наданим послугам по ремонту автомобіля та в сукупності підтверджують розмір завданої позивачу матеріальної шкоди.

Вказані докази містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, встановленому законом, а тому є належними та допустимими доказами у справі.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач ОСОБА_4 в порушенні вимог ст.12, 81 ЦПК України не надала суду доказів на спростування розміру збитків, завданих власнику автомобіля Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП.

Від проведення судової авто товарознавчої експертизи, право на подання клопотання про призначення якої суд роз`яснював в підготовчому засіданні, представник відповідачів відмовилася.

Доводи представника відповідача, що, відремонтувавши автомобіль, позивач позбавила відповідачів права ініціювати проведення судової експертизи для визначення фактичної вартості збитків, суд до уваги не приймає, оскільки проведення відповідної судової експертизи у випадку, якщо транспортний засіб відновлено повністю або частково, можливе на підставі документів, що містять відомості про характер пошкоджень, види і вартість ремонтних робіт з відновлення ТЗ.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 заперечує заявлений позивачем розмір збитків, саме на ній лежить обов`язок надання доказів на його спростування.

Безпідставними є твердження представника відповідача, що надані позивачем рахунок та акт не є належним підтвердженням шкоди, так як оцінка майна повинна провадитися відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитків визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (постанови Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц, від 25 березня 2019 року у справі № 59/3152/16-ц).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, серед іншого, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Необхідність оцінки майна (КТЗ) передбачена, зокрема Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки за приписами закону відшкодуванню страховиком підлягає оцінена шкода. Отже, проведення оцінки майна є обов`язковим у правовідносинах між страховиком, страхувальником та потерпілою особою.

Правовідносин між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 регулюються ст.22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, які не містять вимоги щодо обов`язкової оцінки майна (оціненої шкоди). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 не надала суду доказів на спростування розміру завданої позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди, розмір збитків визначений позивачем вартістю витрачених матеріалів та проведених робіт по ремонту пошкодженого автомобіля, кошти в сумі 16200 грн у відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача належить стягнути з відповідача ОСОБА_4 .

У справі встановлено протиправність дій відповідача ОСОБА_4 , які спричинили пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст.23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди. Порушення відповідачем ОСОБА_4 правил безпеки руху, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, заподіяло позивачу моральні страждання, а тому, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 2000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Щодо позовної вимоги про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральної шкоди, яка пов`язана з хвилюванням під час психологічного впливу на позивача зі сторони відповідачів, повідомлення неправдивих відомостей про начебто порушення нею правил дорожнього руху та погрозою застосувати корупційні зв`язки, суд зазначає таке.

Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності підлягають встановленню всі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Довести наявність цих елементів має саме позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

З відтвореного в судовому засіданні відеозапису встановлено, що на місці ДТП, яка мала місце 31 серпня 2022 року, як водій ОСОБА_1 , так і водій ОСОБА_4 заперечували свою вину у порушенні правил дорожнього руху На місце події прибув батько відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , який заперечував вину своєї доньки у вчиненні ДТП та дійсно висловлював намір організувати перездачу позивачем правил дорожнього руху. Разом з тим, відеозаписом не підтверджується, що відповідач ОСОБА_5 якимось чином втручався у виконання працівниками поліції своїх обов`язків щодо оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. З відеозапису встановлено, що обставини дорожньо-транспортної пригоди не були однозначно очевидними навіть для працівників поліції, що стало підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення як стосовно водія ОСОБА_4 , так і стосовно водія ОСОБА_1 . Заперечення ОСОБА_4 та її батьком ОСОБА_5 на місці ДТП вини у порушенні правил дорожнього руху не мало наслідком притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що позивач не довела наявність складу цивільного правопорушення в діях відповідачів під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, підстав для стягнення моральної шкоди з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд не вбачає.

З огляду на встановлені обставини та викладені мотиви, позов належить задовольнити частково.

За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 16200 (шістнадцять тисяч двісті) грн та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 63 коп у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач - ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд.8; .

Повне судове рішення складене 09 лютого 2024 року.

Суддя