Справа № 289/250/23
Номер провадження 2/289/23/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі під головуванням судді Мельника О.В., за участі секретаря судових засідань Галькевич Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Потіївська сільська рада Радомишльського району Житомирської області, Приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Камінська Людмила Василівна - про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що після смерті матері позивача ОСОБА_3 відкрилась спадщина: на земельну ділянку та на житловий будинок з погосподарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_3 , а також на грошові вклади, що знаходяться в ПАТ «УКРГАЗБАНК» та АТ «Державний Ощадний банк України».

Матір позивача, ОСОБА_3 , протягом останніх п`яти років свого життя проживала у доньки в м. Волгоград де і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 березня 2004 року, ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на момент смерті на що матиме право за законом, заповіла своїй дочці ОСОБА_4 . Даний заповіт на день смерті ОСОБА_3 не змінений і не скасований.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом виданих в місті Радомишль Житомирської області 23 квітня 2019 року в право на спадщину за заповітом вступила сестра позивача, ОСОБА_4 .

Про існування заповіту, який було складено матір`ю не було відомо нікому із дітей і про його існування стало відомо в 2019 році з листа №01-16/762 від 16.10.2019р. приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Камінської Л. В..

З огляду на те, що мати ОСОБА_3 станом на момент складення заповіту і до моменту смерті почувала себе не добре в плані психологічного здоров`я, позивач припускає, що на момент складення заповіту вона не могла в достатній мірі усвідомлювати зміст, наслідки і значимість події щодо складення правочину заповіту та в момент складення її було введено в оману.

На час складання заповіту матері позивача виповнилося 78 років. В останні роки в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки не сприйняття дійсних подій і втрати пам`яті. Внаслідок цього, вона часто забувала куди іде, губилась на вулиці села, спроби поліпшити її психічний стан позитивного результату не мали. Тому було прийнято рішення, що дочки заберуть її до себе для догляду в м.Волгоград.

Позивач вважає, що на день посвідчення заповіту у матері спостерігався процес психічного розладу.

Водночас, текст заповіту, як це вбачається з копії дублікату, не містить відміток та підпису матері про те, що вона усвідомлює зміст заповіту і робить це при здоровому розумі.

У зв`язку із викладеним позивач просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 4 березня 2004 року секретарем виконавчого комітету Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Ухвалою суду від 12.05.2023 замінено неналежного відповідача Потіївську сільську раду Радомишльського району Житомирської області на належного ОСОБА_2 та залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Потіївську сільську раду Радомишльського району Житомирської області.

В додаткових письмових поясненнях представник позивача, як на підставу задоволення позову додатково зазначає, що Потіївською сільською радою у відповідь на адвокатський запит вих. №1123/2 від 17.01.2023р., яким запитувалось надати рішення щодо наявності повноважень секретаря Облітківської сільської ради на посвідчення заповітів, було надано копію Рішення №27 від 16.06.2004р. (наявне в матеріалах справи). Однак з тексту зазначеного рішення від 16 квітня 2004 року не вбачається надання секретареві Облітківської сільській раді Радомишльського району Житомирської області ОСОБА_5 повноважень посвідчення спірного заповіту, який було посвідчено 04 березня 2004 року.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що секретар Облітківської сільській раді Радомишльського району Житомирської області ОСОБА_5 у передбаченому законодавством порядку на момент посвідчення спірного заповіту була уповноважена на вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчувати оспорюваний заповіт від 04 березня 2004 року, вказаний правочин у встановленому порядку не посвідчений, а тому відповідно до ст. 1257 (Недійсність заповіту) Цивільного кодексу України в редакції від 01.01.2004р. підлягає визнанню недійсним.

Порушення вимог статті 37 Закону України "Про нотаріат", статей 38, 42, 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітеті сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, що є підставою для задоволення позову.

Також заперечує щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, подав письмову заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності.

Треті особи по справі подали до суду заяви та просять розглядати справу за відсутності їх представників.

В судове засідання сторони по справі будучи належним чином повідомлені про дату і час не з`явились, клопотань про відкладення розгляду не подали.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими й електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК). Згідно ч.1 ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.. 12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 105 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

На чому наголосив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц та у справі № 200/23453/15-ц, постанова від 09 грудня 2020 року .

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Свою участь у судовому засіданні сторони забезпечили за участі адвокатів, однак жодна із сторін не заявила клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Представник позивача подала до суду клопотання в якому зазначила, щоу зв`язку з тим, що відпала необхідність у додаткових доказах вважаю за необхідне відкликати клопотання про вирішення під час розгляду судового засідання питань щодо призначення судово-психіатричної експертизи для вирішення питання про можливість усвідомлювати ОСОБА_6 значення своїх дій та керування ними на момент складання заповіту посвідченого 4 березня 2004 року секретарем виконавчого комітету Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, а також питання щодо виклику до суду свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

За таких обставин суд вирішує справу за наявними доказами наданими сторонами.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію Дублікату що має силу оригіналу Заповіту від 04.03.2004 року згідно якого ОСОБА_3 проживаюча в с.Облітки Радомишльського району, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_4 . Текст заповіту прочитано ОСОБА_3 особисто в голос.

Заповіт посвідчено секретарем Облітківської сільської ради Калініченко Людмилою Михайлівною та зареєстровано в реєстрі за №4. Заповіт підписано особисто заповідачем ОСОБА_3 , а також свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Свідоцтво про смерть (російською мовою) серії НОМЕР_1 від 04.01.2011 зі змісту якого слідує, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 15.

Повідомлення приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Камінської Л.В. № 01-16/762 від 16.10.2019 року про те, що позивач ОСОБА_1 , у відповідності до ст.. 1241 ЦК України не є спадкоємцем за законом, що має право на обов`язкову частку у спадщині померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Додатково, представником позивача надано Адвокатський запит до Потіївської сільської ради від 17.01.2023 щодо надання інформації та копії підтверджуючих документів щодо наявності повноважень у секретаря Облітківської сільської ради Калініченко Людмили Михайлівни на посвідчення заповіту станом на 04.03.2004 року.

Відповідь на адвокатський запит, надана архівним відділом Житомирської районної військової адміністрації №3 від 07.02.2023, до якого долучено копію рішення № 27 від 16.06.2004 року виконкому Облітківської сільської ради Радомишльського району «Про вчинення нотаріальних дій віднесених законом до відання сільських рад».

Зі змісту рішення № 27 від 16.06.2004 року виконкому Облітківської сільської ради Радомишльського району «Про вчинення нотаріальних дій віднесених законом до відання сільських рад» слідує, що на момент прийняття рішення нотаріальні дії в Облітківській сільській раді вчиняються уповноваженою особою виконавчого комітету секретарем сільської ради ОСОБА_5 . За даний час виконкомом сільської ради зареєстровано 28 нотаріальних дій. Заслухавши інформацію виконком вирішив: інформацію секретаря сільської ради Калініченко Л.М. прийняти до відома. Роботу по вчиненню нотаріальних дій рахувати задовільною.

Будь-яких інших доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано.

Також з матеріалів спадкової справи № 39/2011 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що згідно інформації що міститься у Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт ОСОБА_11 від 04.03.2004 року з реєстровим номером 4 посвідчений Облітківською сільською радою, зареєстрований в Спадковому реєстрі і на момент заведення спадкової справи є чинним.

В матеріалах спадкової справи також міститься заява позивача ОСОБА_1 на адресу нотаріуса в якій зокрема зазначено, що йому відомо про наявність заповіту та відомо про намір доньки померлої спадкодавиці за заповітом ОСОБА_4 оформити спадщину після смерті матері.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.

Згідно частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Тлумачення частини другої статті 1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові N 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14. Такі правові висновки є незмінними.

У постановах Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 404/4956/15-ц (провадження № 61-1294св18), від 25 липня 2018 року у справі № 416/13806/14 (провадження № 61-33508св18), колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду також виходила з того, що підставою для визнання правочину недійсним згідно зі статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Надаючи оцінку всім зібраним доказам, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що внутрішній, психічний стан особи на момент підписання оспорюваного заповіту давав абсолютну неспроможність особі розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Також суд зазначає, що ОСОБА_3 складено заповіт, який посвідчено секретарем Облітківської сільської ради Калініченко Л.М. та зареєстрований за реєстровим номером 4.

З матеріалів спадкової справи до майна померлої слідує, що заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі і є чинним.

Відповідно до вимог ст.. 56, 57 Закону України «Про нотаріат» (в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 № 25/5 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) посвідчення, зміну та скасування заповіту покладається на посадову особу виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів.

Із наданого позивачем рішення № 27 від 16.06.2004 року виконкому Облітківської сільської ради Радомишльського району «Про вчинення нотаріальних дій віднесених законом до відання сільських рад» слідує, що секретар сільської ради ОСОБА_5 була уповноваженою особою на вчинення нотаріальних дій, зареєструвала 28 нотаріальних дій та її робота визнана задовільною.

Доводи позивача про те, що на день посвідчення заповіту 04.03.2004 року ОСОБА_3 не була уповноваженою особою є лише припущенням, яке в ході судового розгляду не було підтверджено належними доказами.

Нотаріальні дії, дійсно мають вчинюватися у суворій відповідності з встановленими для даного органу або службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхилення від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. На цьому зокрема наголошує Верховний Суд в Постанові від 10 червня 2019 року у справі № 727/6176/16-ц.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, підстави для застосування наслідків пропуску позовної давності відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 268, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Потіївська сільська рада Радомишльського району Житомирської області, Приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Камінська Людмила Василівна, про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 01 березня 2024 року.

Суддя О. В. Мельник