Справа № 308/4200/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів: Фазикош Г.В., Куштана Б.П.

з участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Холмогорова Лариса Василівна, на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2023 року, ухвалене в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без дозволу батька

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без дозволу батька.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 проживали разом до реєстрації шлюбу десять років. Під час спільного проживання у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та після реєстрації шлюбу у 2016 році народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою.

08.11.2017 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб розірвано. 18.11.2020 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2200,00 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.07.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Через воєнний стан в Україні, постійні повітряні тривоги та ракетні атаки, на даний час, позивачка з дітьми виїхала за межі України та проживає за кордоном в м. Ґаланта, діти з 01.09.2022 навчаються у початковій школі імені Гейзу Дусіка в м. Ґаланта.

Старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє на цукровий діабет, йому потрібен постійний догляд, потреба в інсуліні, спеціальна дієта та контроль цукру в крові. З липня 2013 року він перебуває на спостереженні та проходить лікування з діагнозом Diabetes mellitus 1-го типу у клініці Дитячий діабетичний центр СР при Дитячій клініці ЛФУК та Національного інституту дитячих хвороб діабетична клініка для дорослих з 11.05.2022. Призначено інтенсифікований режим інсулінотерапії із застосуванням інсуліну за допомогою інсулінових шприц-ручок у базально-болюсній системі. Окрім введення інсуліну, лікування також включає дотримання суворої, фінансово вимогливої діабетичної дієти та загального режиму, який крім регулярних фізичних вправ, включає щоденний повторний і подальший самоконтроль.

Відповідач самоусунувся від виховання дітей, не надає матеріальної допомоги, що підтверджується наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Виїзд дітей за кордон на підставі наявної заборгованості у ОСОБА_2 та внесення його даних до Єдиного реєстру боржників не є доступним способом, оскільки, діти наразі перебувають за кордоном з позивачем, для отримання довідки потрібно кожного разу звертатись до органу державної виконавчої служби, при цьому така довідка (розрахунок) дійсна на кордоні лише 1 місяць з дати й видачі.

ОСОБА_1 просила суд надати їй дозвіл на виїзд сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою лікування, навчання, участі дітей в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дітей за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей до досягнення наймолодшою дитиною 16-річного віку за кордон (за межі території України) до Угорщини, Словаччини, Польщі, Австрії, Німеччини, Іспанії, Італії, Естонії, Латвії, Литви та до всіх інших країн Шенгенської угоди, до Румунії, Болгарії, Хорватії та всіх інших країн світу без дозволу (згоди) та супроводу батька дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Холмогорова Л.В., подала апеляційну скаргу в якій просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, за наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 27 січня 2016 року (виданого повторно) та копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 07 липня 2016 року (а.с.9-10).

Копією рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2017 року (справа №308/9555/17) розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 05 лютого 2016 року та зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №45. Вказане рішення набрало законної сили 21.11.2017 р. (а.с.11).

Відповідно до виконавчого листа у цивільній справі виданого Ужгородським міськрайонним судом 18.11.2020 року суд вирішив: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2200,00 (дві тисячі двісті) гривень 00 копійок на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.07.2020 року (день звернення до суду з відповідним позовом) і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.21).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментах відносно ОСОБА_2 виконавчий лист №308/7227/20 від 18.11.2020р. виданого державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС Кушнір А.І. №17-64985986 від 01.02.2023 р. заборгованість по виконавчому листі станом на 01.02.2023 року складає 133 278 грн. (а.с.22).

Згідно нотаріально-посвідченого перекладу копії Рішення директора навчального закладу Початкова школа ім. Гейзу Дусіка №RRS-223/2022 від 01.07.2022 р. ОСОБА_3 зараховано на навчання до Початкової школи імені Гейзу Дусіка, 92401, м. Галанта, вул. Мієрова, 1454/10 для здобуття базової освіти, починаючи з 01 вересня 2022 року (а.с.12-13).

Згідно нотаріально-посвідченого перекладу копії Рішення директора навчального закладу Початкова школа ім. Гейзу Дусіка №RRS-222/2022 від 01.07.2022 р. ОСОБА_4 зараховано на навчання до Початкової школи імені Гейзу Дусіка, 92401, м. Галанта, вул. Мієрова, 1454/10 для здобуття базової освіти, починаючи з 01 вересня 2022 року (а.с.14-15).

Відповідно до копії Консультативного висновку від 22.01.2023 р. (переклад якого зроблено перекладачем ОСОБА_5 з словацької на українську мову та засвідчено нотаріально) Дитячого діабетичного центру СР при Дитячій клініці ЛФУК та Національного інституту дитячих хвороб діабетична клініка для дорослих (м. Братислава, вул. Лімбова, 1), серед іншого зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з липня 2013 року перебуває на спостереженні та проходить лікування з діагнозом Diabetes mellitus 1-го типу, у їх клініці з 11.05.2022 року. Призначено інтенсифікований режим інсулінотерапії із застосуванням інсуліну за допомогою інсулінових шприц-ручок у базально-болюсній системі. (а.с.16, 17).

Відповідно до копії довідки ЛКК від 13.08.2013 року за №128 ОСОБА_3 має діагноз: цукровий діабет, важка форма, тип І, вказано те, що ОСОБА_3 освідчений як інвалід з дитинства до 18 грудня 2025 року. Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 державна соціальна допомога інв. дитина призначена ОСОБА_3 , 2007 р.н. (а.с.18).

Відповідно до копії Консультативного висновку (переклад якого зроблено перекладачем ОСОБА_5 з словацької на українську мову та засвідчено нотаріально), виданого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено, що була обстежена 17.01.2023 року та є абсолютно здоровою та дієздатною дитиною (а.с.19-20).

Та статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частини третьої статті 313 ЦК України фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Відповідно до п.3 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) зроблено висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання, та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що з початком введення на території України воєнного стану, вона разом з дітьми проживає за кордоном. При цьому, з наявних в матеріалах справи доказів слідує, що неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2022 навчаються в Початковій школі ім. Гейзу Дусіка (м. Галанта). Разом з тим зазначає, що інколи виникає необхідність, щоб діти виїхали за кордон у супроводі інших осіб не батьків, тому є потреба в отриманні дозволу на виїзд за кордон дітей без дозволу батька.

На момент звернення до суду із вказаними позовом неповнолітні діти не перебувають на території України, а тому заявлені вимоги такого позову не можна визнати підставними.

Крім цього, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжено, та діє і на даний час.

У відповідності до положень пункту 2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану, виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. При цьому, в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України особі чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку, приймається з урахуванням приналежності супроводжуючої особи до переліку категорій осіб, які звільнені від військової служби та мобілізації, за наявності у неї підтвердних документів.

Тобто, з врахуванням наведеної норми, на даний час не потрібно нотаріально посвідченої згоди другого з батьків для виїзду дітей за кордон.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з урахуванням встановлених фактичних обставин у справі, пришов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Твердження та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів визнає їх безпідставними.

Інші доводи скарги фактично зводяться до незгоди позивача із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Холмогорова Лариса Василівна, залишити без задоволення.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 01 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: