Провадження № 2/127/4203/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Поперечної А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Зажирка Ю.Д. ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання нежитлових приміщень об`єктом права спільної сумісної власності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2021 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання нежитлових приміщень об`єктом права спільної сумісної власності.

Позов мотивований тим, що позивачка ОСОБА_1 з 1993 перебувала у відносинах з ОСОБА_6 та вони проживали у АДРЕСА_1 , у квартирі його дідуся. 08.08.1997 року позивачка та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, та після продажу квартири дідуся, вони спільно вирішили придбати квартиру АДРЕСА_2 , у якій і проживали. При цьому, реєстрацію права власності було здійснено на бабусю ОСОБА_6 - ОСОБА_7 . Однак, 17.07.2001 року шлюб між ними було розірвано, оскільки, ОСОБА_6 бажав виїхати за кордон, для чого, з якого слів, йому необхідно було фіктивно зареєстрували шлюб з ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_6 виїхав на роботу за кордон, в Еквадор , а позивачка повернулася у Вінницю . Оскільки, вирішити питання щодо еміграції до Еквадору у ОСОБА_6 не вдалося, він 14.02.2002 року повернувся назав в Україну. З того часу вони спільно проживали однією сім`єю у АДРЕСА_3 , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, були пов`язані спільним побутом, вели спільний бізнес, який був єдиним джерелом їхнього доходу. Крім того, 08.12.2005 року вони обвінчалися. На початку 2006 року вони вирішили придбати комерційну нерухомість і 27.06.2006 року ними було придбано нежитлове приміщення №VІІ і № VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 . На купівлю вказаної нерухості вони взяли кредит, за яким позивачка виступала майновим поручителем, передавши в забезпечення виконання кредитного договору у іпотеку належну позивачці квартиру АДРЕСА_5 . Даний кредит та відсотки ними виплачувалося спільно, за спільні кошти та вони повністю виплатили кредит у 2015 році. Додатково позивачка вказала, що вона має доньку ОСОБА_11 , яку ОСОБА_6 сприймав як свою рідну. До них постійно приходи гості, знайомі, вони разом зустрічали усі свята, дні народження. У подальшому, 14.02.2014 року позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_6 повторно зареєстрували шлюб. Разом з тим, проходячи службу у зоні проведення АТО ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Таким чином, оскільки шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було розірвано 25.08.2004 року, виникла необхідність у судовому порядку встановлювати факт спільного проживання позивачки та ОСОБА_6 у період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року. Враховуючи вищевикладені обставини, позивачка просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 , без реєстрації шлюбу в період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року та визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 приміщення номер VІІ та VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку номер АДРЕСА_4 . Крім того, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 29.09.2021 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Також даною ухвалою запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов та докази у строк, встановлений судом.

16.11.2021 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник вказала, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі з наступних підстав. ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_5 є сином покійного ОСОБА_6 . За життя ОСОБА_6 належали на праві приватної власності приміщення №VІІ і № VІІІ., загальною площею 81,5 кв.м. в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 . 12.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. була відкрита спадкова справа №18/2016 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , при цьому позивачка 17.08.2016 року подала заяву про прийняття спадщини. Таким чином, між сторонами виник спір щодо майна померлого ОСОБА_6 . Додатково зазначила, що позивачка зловживає своїми процесуальними правами, оскільки 06.02.2020 року суддею Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е. винесено рішення у справі №127/18908/19 за позовом ОСОБА_12 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, яким позовні вимоги задоволено та визнано за ОСОБА_5 право власності на частки приміщень № VII і № VIII в підвалі будинку АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_1 не погодилась з рішення суду та подала апеляційну скаргу. 29.07.2020 року по справі №127/18908/19 Вінницький апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року залишив без змін. У подальшому, 20.05.2021 року по справі №127/18908/19 Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 року залишив без змін. Також, в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя. Стосовно спірного нежитлового приміщення представник зазначила, що померлий ОСОБА_6 за життя придбав та зареєстрував на праві приватної власності приміщення №VII і №VIII у підвалі будинку АДРЕСА_4 . Приміщення було придбане на особисті кошти самого ОСОБА_6 , а також за кошти надані йому батьками. На момент придбання приміщення ОСОБА_6 не перебував в шлюбі ні з ким та не проживав однією сім`єю без шлюбу, був зареєстрований та працював в м. Києві, мешкав в приватному будинку батьків. Даний факт був вже встановлено судами попередніх інстанцій. При цьому, позивач зазначає, що вона, нібито, проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю, працювала, разом з останнім витрачала гроші, та їх фінансова спроможність дозволяла придбати майно, яке, як вона вказує є спільним сумісним майном придбаним під час спільного проживання, але жодних доказів не надає. Вказала, що позивачкою не надано доказів щодо коштів за котрі придбалось приміщення. Також, позивачка не наводить жодного документального доказу на підтвердження факту спільного проживання. Нею не надано достатніх доказів на підтвердження факту проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю в період з 26.08.2004 по 14.02.2014 року, не надано доказів ведення спільного господарства, виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків. Також, позивачка, під час придбання ОСОБА_6 майна та оформлення його своє ім`я, під час життя останнього, не претендувала на набуте ним майно, не заявляла жодного сумніву щодо спірності права власності за ОСОБА_6 на придбане ним нерухоме майно. За життя ОСОБА_6 , не було оформлено жодного нерухомого, або рухомого майна на позивачку, що не заважало йому це зробити, якби би вони проживали, як стверджує позивач, однією сім`єю, з розумінні частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, та були пов`язаний спільним побутом. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача ОСОБА_3 просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У свою чергу, 03.12.2021 року на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якому позивачка зазначила, що відзив на позов відповідача є безпідставним та необгрунтованим. Зазначила, що вона не зловживає своїми процесуальними правами, а захищає свої порушенні права. Крім того, зазначені представником відповідача твердження щодо самостійного проживання ОСОБА_6 на момент придбання приміщень у м. Києві та придбання приміщень за особисті кошти ОСОБА_6 і кошти надані йому батьками, жодними доказами не підтверджуються, що в свою чергу, спростовуються доказами наданими позивачкою до позовної заяви.

Разом з тим, від відповідача на адресу суду надійшло заперечення, у якому останній вказав, що відповідь на відзив наданої стороною позивачки є безпідставною та необгрунтованою, не містить фактичних обставин справи, а тільки уявне бачення позивачки. Наголошував, що спірне майно було придбане ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності, оскільки на час його придбання він не перебував у відносинах з позивачкою, вони не вели спільне господарство, та не були сім`єю.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

У свою чергу, 02.02.2022 року від представника відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, яка обгрунтована тим, що оскільки позивачка вважає спірні приміщення спільною сумісною власністю і претендує на частину приміщень, то відповідно про порушення свого права власності щодо спірних приміщень і про осіб, які (як вона вважає) його порушили ОСОБА_1 дізналася 17.08.2016 року при подачі особистої заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 . Таким чином, саме із дати написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в котрій ОСОБА_1 вказує що крім неї, іншими спадкоємцями за законом є батьки та син спадкодавця, почав спливати термін позовної давності щодо будь -яких майнових претензій ОСОБА_1 . Позивачка звернулася до суду 16.19.2021 року із позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нежитлових приміщень об`єктом права спільної сумісної власності. Однак, строк позовної давності закінчився 18.08.2019 року. Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нежитлових приміщень об`єктом права спільної сумісної власності подана з пропуском строку на її подання.

Разом з тим, представник позивачки Зажирко Ю.Д. у своїх запереченнях вказав, що заява про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки відповідачем неправильно визначено дату початку перебігу строку позовної давності. На думку відповідача, строк позовної давності для звернення ОСОБА_1 до суду з вимогою про захист свого цивільного права, розпочався 17.08.2016 року, а саме з моменту подання позивачкою нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Однак, на вказану дату права ОСОБА_1 не були порушені. Факт подання спадкоємцями заяв про прийняття спадщини не свідчить про порушення прав ОСОБА_1 , оскільки зміни правового статусу майна не відбулося. В заявах спадкоємців не конкретизовано спадкове майно, яке кожен із них приймає або/відмовляється від якого. Спадкоємців та їх частки у спадщині ОСОБА_1 могла дізнатися тільки після оформлення спадщини. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А., якому були подані заяви про прийняття спадщини, 27.02.2017 року постановою №40/02-31 відмовив ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 . Питання щодо права власності на спадкове майно вирішувалося в судовому порядку і залишалося невирішеним до 29.07.2020 року. Постановою Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 року у справі №127/18908/19 залишено без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року і визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/4 частки спірних приміщень. Таким чином, порушення права власності ОСОБА_1 на спадкове майно відбулося 29.07.2020 року, і саме з цієї дати починається перебіг позовної давності для звернення ОСОБА_1 до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом свого порушеного права в межах строку позовної давності, визначеної ЦК України, тому заява про застосування строків позовної давності подана відповідачем, не підлягає задоволенню.

По справі під час розгляду справи було витребувано докази.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року було витребувано від Департаменту житлового господарства ВМР МКП «Управляюча компанія «Замостя» інформацію щодо проживання та ведення спільного господарства між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зраеєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 . за адресою: АДРЕСА_8 , з посиланням на факт проживання з 2002 року засвідченим сусідами актом №429 від 04.07.2019 року та інформацію чи проводилася перевірка факту викладеному в акті №429 від 04.07.2019 року, якщо так, то яким чином?

Ухвалою суду від 14.06.2023 року було витребувано ПП «Фортеця-Гарант» належним чином завірену копію договору про надання послуг з охорони об`єкту за адресою: АДРЕСА_4 громадянину ОСОБА_13 від 09.02.2023 року №11/15, а також платіжні доручення щодо оплати послуг за цим договором. ПАТ «Дата груп» належним чином засвідчені копії договору про надання послуг Інтернет за адресою АДРЕСА_4 , громадянину ОСОБА_13 від 23.10.2012 року №52902, а також платіжних доручень щодо оплати послуг за цим договором.

Ухвалою суду від 19.07.2023 року було витребувано у ДПІ у Святошинському районі ГУ ДПС у м.Києві інформацію щодо отримання доходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 не від підприємницької діяльності з 1998 року по 2016 роки (включно), а також інформацію щодо підприємницької діяльності ФОП за період з 1998 по 2016 рік. ГУ ПФ України у м.Києві інформацію про дату реєстрації особи, як фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 за даними Реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 2000 року по 2016 рік. ПАТ «Дата груп» належним чином засвідчені копії договору про надання послуг Інтернет за адресою АДРЕСА_4 , громадянину ОСОБА_13 від 23.10.2012 року №52902, а також платіжних доручень щодо оплати послуг за цим договором.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її адвокат Зажирко Ю.Д. підтримали позовні вимоги, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві і відповіді на відзив, та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала і просила суд відмовити в їх задоволенні, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Підставою для звернення позивачки до суду стало необхідність встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як сім`я у період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року, ведення ними спільного господарства та придбання спільного майна.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_14 зареєстрували шлюб 08.08.1997 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 (т.1, а.с.9).

17.07.2001 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_4 (т.1, а.с.18).

У свою чергу, згідно Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 01.09.2001 року, про що 01.09.2001 року зроблено відповідний актовий запис №913 (т.1, а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 народився син - ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6 (т.1, а.с. 20).

25.08.2004 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було розірвано, про що складено відповідний актовий запис №808, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_7 .

У подальшому, відповідно до Листа №701 від 08.12.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було надано благословіння Високоприосвященного Макарія митрополита Вінницького та Могилів-Подільського на вінчання 08.12.2005 року (т.1, а.с.22).

Відповідно до Свідоцтва про таїнство вінчання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 обвінчалися 02.08.2006 року (т.1, а.с.23).

Згідно Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_8 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 повторно 14.02.2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №225 (т.1, а.с.68).

На аркушах справи том 1 №49-62 знаходиться особиста переписка ОСОБА_6 з ОСОБА_1 через поштову мережу інтернет, у період перебування ОСОБА_6 в Еквадорі .

Згідно Довідки №2245 від 04.07.2019 року виданої МКП «УК «Замостя» ОСОБА_1 проживала та вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_9 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_16 з 2002 року (т.1, а.с.63).

Відповідно до Акту опиту сусідів №429 від 04.07.2019 року ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 підтвердили, що ОСОБА_6 дійсно проживав з ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_16 та вели спільне господарство з 2022 року (т.1, а.с.67).

Відповідно до Відповіді МКП «УК «Замостя» від 31.01.2022 року повідомило, що інформація щодо проживання та ведення спільного господарства між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з 2002 року зафіксована Актом опиту сусідів №429 від 04.07.2019 року, чиї підписи засвідченні представником підприємства ОСОБА_20 . При цьому, перевірка факту, викладеному сусідами в зазанченому акті представниками не проводилася (т.1, а.с.189).

Відповіднодо Довідки №1880 від 9.04.2016 року за адресою: АДРЕСА_9 проживають: ОСОБА_1 , та ОСОБА_16 . ОСОБА_6 проживав без реєстрації за даною адресою з 20.11.2015 року. Оригінал для огляду в судовому засіданні не надано (т.2, а.с.90).

ОСОБА_6 та ОСОБА_21 перебували на відпочинку в саторії «Променистий» у період з 08.10.2011 року по 19.10.2011 року (т.1, а.с.72).

На аркушах справи №74-80 тому №1 знаходяться світлини ОСОБА_6 разом з ОСОБА_1 у період 2003-2011 роки.

З досліджених судом доказів, суд встановив, що ОСОБА_6 перебував у 2 зареєстрованих шлюбах: з 08.08.1997 року по 17.07.2001 року з ОСОБА_1 , з 01.09.2001 року по 25.08.2004 року з ОСОБА_8 , та повторно з 14.02.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, про що складено відповідний актовий запис про смерть №4126, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_9 (т.1, а.с.65).

17.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка - ОСОБА_6 (т.1, а.с.151).

Також, 20.07.2016 року ОСОБА_12 , як представник неповнолітнього ОСОБА_5 , звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після померлого - ОСОБА_6 (т.1, а.с.199).

Батько померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_22 своєю заявою від 20.07.2016 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. відмовився від належної йому за законом частини спадкового майна після смерті сина (т.1, а.с.200).

Мати померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_23 своєю заявою від 20.07.2016 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. відмовилася від належної їй за законом частини спадкового майна після смерті сина (т.1, а.с.201).

Таким чином, спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_6 є його дружина - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_5 .

Між сторонами виник спір щодо спадкового майна, а саме: приміщення №VІІ, №VІІІ в підвалі житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки вказане приміщення було придбано ОСОБА_6 27.06.2006 року, у період коли він не перебував у шлюбі з ОСОБА_1 .

Як вбачається з Договору завдатку від 07.06.2006 року, ОСОБА_6 (завдаткодавець) та ОСОБА_24 (завдаткодержатель) склали даний договір, відповідно до якого сторони дійшли згоди про купівлю-продаж за суму в еквіваленті 50 000,00 доларів США нерухомості: приміщення №VІІ, №VІІІ в підвалі житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_24 на підставі Договору купівлі-продажу приміщення. Сторони зобов`язалися нотаріально укласти договір купівлі-продажу нерухомості до 21.06.2006 року. В підтвердження укладення договору купівлі-продажу і в забезпечення його виконання завдаткодавець надав завдаткодержателю в рахунок належних з нього за договором платежів завдаток 2 000,00 доларів США (т.1, а.с.27).

Відповідно до Додатку до Договору завдатку від 07.06.2006 року, для забезпечення збереження суми завдатку та правовстановлюючих документів на майно, що відчужується завдаткоотримувачем на користь завдаткодавця, а також гарантій повернення цієї суми завдаткодавцю у випадку невиконання даного договору, сторони прийшли до спільної згоди передати на безоплатне зберігання правовстановлюючі документи на майно, що відчужується ПП ОСОБА_25 (т.1, а.с.28).

У свою чергу, 27.06.2006 року між ОСОБА_24 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, продавець передав у власність, а покупець приняв у власність приміщення №VІІ,№VІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку АДРЕСА_4 . Відповідо до п.1.4 даного договору приміщення продається за 202 000, 00 грн. (т.1, а.с.29).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів 27.06.2006 року приватним нотаріусом Сухановою Т.О. було зареєстроване Договір купівлі-продажу (т.1, а.с.30).

Згідно Реєстраційного посвідчення від 25.07.2006 року ВООБТІ посвідчило, що приміщення в підвалі в будинку АДРЕСА_4 зареєстрвоане за ОСОБА_6 . Приміщення складаються з: приміщення №VІІ та №ІІІ, загальною площею 81,5 кв.м. (т.1, а.с.31).

Як вбачається із Заяви від 27.06.2006 року, ОСОБА_24 заявою підтвердив, що отримав від ОСОБА_6 202 000,00 грн. в рахунок належних з нього платежів до Договору купівлі-продажу від 27.06.2006 року. (т.1, а.с.32).

Крім того, з Договору іпотеки №PCNL-В00/119/2006 від 27.06.2006 року вбачається, що між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено даний договір, відповідно до якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником ОСОБА_6 його боргових зобов`язань по Кредитному договору №PCNL-В00/119/2006 від 27.06.2006 року, ОСОБА_1 (іпотекодавець) надає АКБ «Райффайзенбанк Україна» (іпотекодержателю) в іпотеку майно, а саме: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 . При цьому, в договорі вказано: фактичні сімейні відносини: проживання жінки і чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с.33-35).

04.10.2010 року ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали Додатковий договір до Договору іпотеки Договору іпотеки №PCNL-В00/119/2006 від 27.06.2006 року (т.1, а.с.36-39).

Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (т.1, а.с.40-41).

Позивачка вважає, що вищевказане майно було набуте разом з ОСОБА_6 за час їх спільного проживання однієї сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності. Натомість відповідач заперечує дану обставину і вважає, що спірне майно було особистою приватною власністю його батька.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

В судовому засідання була допитана у якості свідка позивачка ОСОБА_1 , яка суду надала пояснення, що з ОСОБА_6 вони фактично перебували у відносинах з 1993 року. У 1997 вони вперше зареєстували шлюб. Деякий час вони проживали у м.Києві. Однак, ОСОБА_6 бажав виїхати за кордон у Еквадор на роботу, тому вони розірвали шлюб, та ОСОБА_6 фіктивно зареєстував шлюб з ОСОБА_8 . Під час перебування у Еквадорі вони підтримували шлюбні відносини та вважалися подружжям. Після приїзду в Україну, ОСОБА_6 розлучився з ОСОБА_8 та з того часу вони проживали разом, працювали, їх об`єднувала спільна праця, оскільки вони придбали палатки на базарі, де продавали продукти. У подальшому, у 2006 році вони вирішили придбати нежитлове приміщення для подальшої її здачі в оренду. Крім того, між собою вони вирішили, що придбане приміщення у подальшому подарують дочці ОСОБА_16 . Коштів на придбання приміщення вони не мали, тому вирішили взяти кредит, де позивачка виступила майновим поручителем, під заставу квартири у якій вони жили. Через деякий час, оскільки потрібно було виплачувати кредит, ОСОБА_6 поїхав працювати у м.Київ, однак, вони і далі продовжували підтримувати шлюбні відносини, позивачка часто приїжала в м.Київ, а ОСОБА_6 приїжав у м.Вінниця. Кредит вони повністю виплатили у 2015 році, при цьому дане приміщення вони здавали в оренду.

Також, в судовому засіданні були допитані також інші свідки.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_26 , який суду поянив, що він є братом позивачки ОСОБА_1 . Вказав, що з ОСОБА_6 його сестра спочатку жила в м.Київ близько 10 років, потім ОСОБА_6 поїхав за кордон на заробітки в Еквадор, та ОСОБА_1 повернулася в м.Вінниця. Згодом ОСОБА_6 повернувся назад в Україну десь у 2000 році, та вони проживали в м.Вінниці. Стосовно нежитлового приміщення вказав, що приміщення було придбане на спільні кошти, та воно купувалося як подарунок для доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_16 . Згодом ОСОБА_6 поїхав на заробітки у м.Київ, де працював та проживав на дачі у батьків. Відомо, що ОСОБА_6 пішов на війну добровольцем. Зазначив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживала як одна сім`я.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_16 , яка зазначила, що є дочкою позивачки ОСОБА_1 . Вказала, що завжди вважала ОСОБА_6 своїм батьком, а він її відповідно своєю дочкою. Спочатку вони разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали в м.Київ на Троєщині, потім вони переїхали в м.Вінниця, оскільки ОСОБА_6 поїхав за кордон. Після повернення за кордону вони разом проживали в м.Вінниці, батьки працювали на базарі. Відносини між батьками були гарні, вони разом працювали, забезпечували її усім необхідним для життя. Згодом ОСОБА_6 поїхав працювати в м.Києв, та на вихідні він повертався додому в м.Вінниці. У цей період вони продовжували проживати всі разом як одна сім`я. Стосовно спірного приміщення вказала, що приміщення було придбане у 2006 році, ОСОБА_6 сказав, що це приміщення було придбане у кредит для неї, як подарунок на її день народження. Стосовно надання коштів мамою та сестрою ОСОБА_6 на погашення кредиту їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні вказав, що з позивачкою ОСОБА_1 його познайомив рієлтор, оскільки він шукав приміщення для оренди. Вказав, що він здійснив ремонт приміщення за рахунок погашення орендної плати, ОСОБА_1 на це погодилася. З ОСОБА_6 він також знайомий, вважав їх однією сім`єю, оскільки вони постійно радилися щодо використання приміщення.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні вказала, що є кумою позивачки ОСОБА_6 . Зазначила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 завжди проживали разом однією сім`єю з 1992 року. Спочатку вони жили у м.Києві, згодом переїхали у м.Вінниця. Певний період ОСОБА_6 поїхав за кордон на заробітки, однак згодом повернувся. Під час проживання у м.Вінниці вони прцювали на базарі, мали ракушки, торгували продуктами харчування, одягом. Вони дружили, часто зустрічалися, разом святкували свята. ОСОБА_6 сприймав доньку від першого шлюбу ОСОБА_1 - ОСОБА_16 , як свою рідну дочку. Стосовно спірного приміщення їй відомо, що дане приміщення купувалося як подарунок ОСОБА_16 . Відомо, що ОСОБА_6 загинув в АТО, поховали його у м.Київ на прохання його батьків. За життя ОСОБА_6 , їй не було відомо, що у нього була інша дружина та є син.

Свідок ОСОБА_21 вказала, що вона є тіткою відповідача та рідною сестрою покійного ОСОБА_6 . Вказала, що ОСОБА_6 постійно жив та працював в м.Києві. До 2006 року мав торгові палатки у м.Вінниці, він придбав їх сам коли повернувся з Еквадору . Їй відомо, що ОСОБА_6 придбав нежитлове приміщення у м.Вінниця у кредит. Також, вказала, що їхні батьки та вона сама давали кошти на погашення кредиту. Про те, що спірне приміщення він подарував доньці ОСОБА_1 їй нічого не відомо. Додатково зазначила, що з позивачкою ОСОБА_1 у них не було нічого спільного, вони не проживали разом та нічого спільного не купували, спільного бюджету не мали.

Також, в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_23 , бабуся відповідача ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що з 2006 року по 2014 роки померлий ОСОБА_6 жив у м.Київ на дачі та працював у бригаді по виготовленню кованих виробів. До цього, він працював у м.Вінниці до 2006 року, мав ракушки. На придбання ракушок надала гроші свідок та її чоловік. Відносини між ними були гарні, син завжди допомагав. Стосовно спірного приміщення вказала, що воно було придбане особисто для ОСОБА_6 . Свідок не бажала аби ОСОБА_6 підписував контракт на службу в ЗСУ, вказала, що до цього його спонукала позивачка ОСОБА_1 . Про те, що ОСОБА_6 планував подарувати приміщення доньці позивачки їй невідомо.У 2007 році вона давала ОСОБА_6 гроші на оплату кредиту. Додатково вказала, що шлюб з ОСОБА_8 не був фіктивним. Стосовно відносин з позивачкою ОСОБА_1 вказала, що їй невідомо чи вони купували щось разом, однак відомо, що у них не було спільного бюджету, оскільки ОСОБА_6 постійно проживав в м.Київ.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні вказав, що він був другом ОСОБА_6 та працював разом з ним, виготовляли металоконтрукції.З 2007 року по 2014 роки ОСОБА_6 жив та працював в м.Києві, на батьківській дачі. Заробітна плата у ОСОБА_6 була не фіксована, спочатку орієнтовно ОСОБА_6 отримував 1 000,00 доларів США, потім 500,00 доларів США та згодом до 300,00 доларів США. Йому відомо, що ОСОБА_6 брав кредит на придбання приміщення, та допомагали його виплачувати батьки та сестра. Кредит був виплачений десь у 2013-2014 роках. Вказав, що ОСОБА_6 планував продати приміщення. Про те, що ОСОБА_6 подарував приміщення доньці позивачці йому нічого не відомо. Не вважає, що шлюб з ОСОБА_8 був фіктивним, оскільки він був у них на весіллі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні вказав, що у ОСОБА_6 він орендує спірне приміщення. Відомо, що кошти на придбання приміщення бралися ОСОБА_6 у кредит. Вказав, що під час підписання договору оренди ОСОБА_6 не перебував у шлюбних відносинах, про це він сам йому сказав. З ОСОБА_6 вони домовилися, що за рахунок орендної плати він буде робити у приміщенні ремонт. Орендну плату сплачував ОСОБА_6 або особисто або перекидував кошти йому на карту. Після загибилі ОСОБА_6 орендну плату сплачував ОСОБА_1 . На даний час він продовжує орендувати приміщення, однак, останній раз сплачував орендну плату у січні 2022 року.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 01.12.2004 року, ОСОБА_30 та ОСОБА_6 склали даний договір про те, що ОСОБА_30 продала, а ОСОБА_6 купив торгову палатку 2,0*1,5. Продаж палатки вчинено за 1 500,00 грн. (т.1, а.с.21).

Згідно Договору №322 про надання торгового місця на розі АДРЕСА_11 фізичним та юридичним особам від 01.11.2004 року, ТОВ «АВС-Цитрус», в особі директора ОСОБА_31 , та ОСОБА_30 уклали даний договір за умовами якого Товариство забов`язувалося надати торгове місце для встановлення торгової палатки для торгівлі промисловими товарами (т.1, а.с.44,46).

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 30.11.2005 року, ОСОБА_32 продав, а ОСОБА_6 купив доргову палатку. Продаж вчинено за 1 500,00 грн.(т.1, а.с.43).

Відповідно до Патенту НОМЕР_13 Серія НОМЕР_12 ОСОБА_26 було видано патент, вид діяльності: ТПД. Особи, які перебувають у трудових відносинах з платником податку або члени його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності - ОСОБА_6 (т.1, а.с.47).

Відповідно до Трудової книжки Серія НОМЕР_10 ОСОБА_1 працювала: з 01.11.1992 року по 11.03.1995 року барменом в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6» м.Київ; з 24.03.1995 року по 23.12.1997 року барменом в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; з 04.11.2005 року прийнята на роботу на вокзал ст.Вінниця Південо-Західної залізниці черговою кімнат відпочинку; 01.11.2006 року переведена на посаду квиткового касира 2 категорії; 12.03.2009 року переведена касиром квитковим 1 категорії (т.1, а.с.26).

Також, ОСОБА_1 була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, що підтверджукється Свідоцтвом (т.1, а.с.10).

З відповіді ГУ ПФУ у м.Києві від 22.08.2023 року вбачається, що згідно реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по ФО-підприємцю на загальних підставах ОСОБА_6 заначена дата реєстрації - 23.05.2008 року та ФО, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності ОСОБА_1 зазначена дата реєстрації - 23.08.2000 року (т.2, а.с.199).

Також, з Листа ГУ ДПС у м.Києві від 15.08.2023 року вбачається, що згідно облікових даних ІКС ДПС, ФОП ОСОБА_6 перебував на обліку, як суб`єкт підприємницької діяльності у ГУ ДПС у м.Києві за основним місцем обліку у ГУ ДПС у м.Києві. 08.03.2016 року платником припинено ПД у зв`язку із смертю. ФОП ОСОБА_6 перебував у реєстрі платників єдиного податку як платник 2 групи за ставкою оподаткування 20% від розміру мінімальної заробітної плати з 01.01.2012 року по 01.04.2013 року. За звітний період 2012 рік ФОП ОСОБА_6 подав податкову декларацію (т.2, а.с.201-202).

Відповідно до інформації про доходи ОСОБА_6 за 1998 рік дохід складав - 1 580,00 грн., за 2003 рік - 1 155,00 грн., за 2005 рік - 1 004,00 грн., 2006 рік - 3 082,00 грн., за 2007 рік - 1 260,00 грн., 2012 рік - 1 000,00 грн., 2014 рік - 21 900,99 грн., 2015 рік - 92 367,67 грн., 2016 рік - 42 699,01 грн (т.2, а.с.203-204).

На аркушах спраи №205-214 тому №2 знаходять відомості щодо доходу ОСОБА_1 .

Відповідно до Договору побутового підряду від 16.10.2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_33 уклали вказаний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_33 зобов`язувався виготовити для ОСОБА_6 з власних матеріалів продукцію: плитку 90 м2 (т.1, а.с.70).

Довіреністю від 14.04.2015 року ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_21 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях (т.1, а.с.198).

Згідно Договору оренди від 07.10.2012 року ФОП ОСОБА_6 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_13 (Орендар) уклали даний договір відповідно до якого орендодавець зобов`язувався передати орендареві у строкове платне користування приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , площею 81,5 кв.м. Строк оренди 2 роки та 11 місяців. Орендна плата - 2 500,00 грн. (т.1, а.с.63-64).

Згідно Довідки від 14.03.2023 року підписана Головою ОСББ "Зодчих 36" з 26.02.2022 року по 10.05.2022 року підвальне приміщення №VІІ, №VІІ за адресою: АДРЕСА_4 використовувалося як укриття мешканцями будинку. Ключі були передані орендарем ОСОБА_13 - ОСОБА_34 . Після використання ключі були повернуті ОСОБА_35 орендареві ОСОБА_13 (т.2, а.с.68).

Також, відповідно до Листа ПрАТ «Дата Груп» абонентові ОСОБА_13 , згідно Договору №52902 від 23.10.2012 року надаються послуги інтрернету за адресою: АДРЕСА_4 (т.2, а.с.69)

Згідно Листа №62357 від 02.08.2023 року ПрАТ «Дата Груп» вказало, що за обліковими даними абонентом послуг з доступу домережі Інтернет, які надаються за адресою: АДРЕСА_4 є ОСОБА_13 (т.2, а.с.188).

Відповідно до Договору №11/15 про надання послуг по моніторингу систем безпеки від 09.02.2015 року ПП «Фортеця-Гарант» та ОСОБА_13 уклали даний договір, відповідно до ПП «Фортеця-Гарант» здійснює комплекс організаційно-технічних заходів за допомогою ПЦС систем сигналізації на об`єкті: АДРЕСА_4 , консольний клуб (т.2, а.с.165167).

Крім того, відповідно до Листа ПП «Фортеця Гарант» №5 від 08.03.2023 року ОСОБА_13 в період з 09.02.2015 року по 28.02.2023 року користувався послугами ПП «Фортеця-Гарант» з охорони об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 за договором №11/15 від 09.02.2023 року (т.2, а.с.70).

На аркушах справи №71-74 тому №2 розташовані фото приміщення №VІІ,№VІІ, в підвалі житлового будинку АДРЕСА_4 .

Разом з тим, відповідно до Договору безоплатної оренди нежитлового приміщення від 01.11.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_27 уклали даний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передала у виключно безстрокове та безоплатне користування ОСОБА_27 нежиле приміщення площею 81,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (т.2, а.с.110-111).

У відповідності до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 37 СК України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду.

Згідно із ч. 2 і ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_6 перебував у 2 зареєстрованих шлюбах: з 08.08.1997 року по 17.07.2001 року з ОСОБА_1 , з 01.09.2001 року по 25.08.2004 року з ОСОБА_8 , та повторно з 14.02.2014 року по 08.03.2016 року з ОСОБА_1 .

Після повернення з Еквадору та розірвання шлюбу з ОСОБА_8 ОСОБА_6 повернувся у м.Вінниці де проживав разом з ОСОБА_1 разом з її донькою від попереднього шлюбу ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане підтверджується показами свідків, та письмовими доказами у вигляді фотографій, де ОСОБА_6 та ОСОБА_1 перебували разом на базарі, святкували спільні свята, проводили спільно відпочинок, та іншими письмовими доказами. Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 із померлим ОСОБА_6 у період з 26.08.2004 по 14.02.2014 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі в цей період не перебували.

Також, суд звертає увагу, що 27.06.2006 року ОСОБА_6 набув у власність нежитлове приміщення №VІІ і № VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому, позивачка ОСОБА_1 виступила майновим поручителем, передавши в забезпечення виконання кредитного договору в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_5 , що підтверджується відповідними доказами. Таким чином, суд ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , які суду надали покази, що ОСОБА_6 постійно жив та працював у м.Київ, та з позивачкою ОСОБА_1 не мав відносин притаманних подружжю, між ними не було подружніх відносин та вони не мали спільного бюджету. Дані покизи свідків суд не приймає до уваги.

Крім того, суд звертає увагу, що під час допиту свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_13 між сторонами справи виникли суперечки стосовно правдивості їхніх свідчень, оскільки як встановлено в судовому засіданні із кожним з них укладено договір оренди спірного приміщення. При цьому, суд звертає увагу, що надані свідками покази не стосувалися долідження питання спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , придбання ними спільного майна, ведення спільного господарства.

Судом встановлено, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, сторони працювали, брали кредит для придбання майна, одержували доходи від оренди майна, які об`єднували для ведення спільного господарства та набуття майна, зокрема нерухомого, його облаштування та утримання, мали спільний бюджет та спільні витрати, спільно вели господарство, купували необхідні у побуті речі, продукти харчування та спільно ними користувалися, допомагали один одному, що притаманно чоловікові та дружині. Виховували спільно дочку позивачки від першого шлюбу ОСОБА_16 .

Так, при встановленні факту наявності у сторін спільного побуту судом враховано ознаки, визначені, зокрема, у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту судом в ході розгляду справи встановлено місце і час такого проживання. При цьому, судом прийнято до уваги, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини, які мали місце між сторони у даній справі.

Судом прийнято до уваги, що самі по собі показання свідків, спільні фотографії, спільний відпочинок та спільна присутність на святах не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а тому судом враховано у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 СК України.

В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами в період з 26.08.2004 року до моменту повторного одруження 14.02.2014 року склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що 02.08.2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 здійснили обряд вінчання. Отже, факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 26.08.2004 року по 14.02.214 року знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Судом встановлено набуття в період проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу нежитлове приміщення №VІІ і № VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

У відповідності до ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Судом прийнято до уваги, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Належних та допустимих доказів того, що спірне майно було набуте померлим ОСОБА_6 за час проживання однією сім`єю із позивачкою без реєстрації шлюбу за кошти, що належали йому особисто, суду не надано. Доказів того, що ОСОБА_21 та ОСОБА_23 надавали ОСОБА_6 кошти на придбання спірного приміщення, та допомоги у виплаті кредиту суду не надано.

Судом встановлено, що спірне майно набуте сторонами з метою спільного користування, за кошти, що належали їм на праві спільної сумісної власності, а також внаслідок спільної праці (спільних та індивідуальних трудових зусиль) .

Враховуючи встановлені в ході розгляду вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що нежитлове приміщення №VІІ і № VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 ..є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із ч. 3 і ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. При цьому судом прийнято до уваги, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи

Відповідач у своєму відзиві заявив про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, що позивачкою було пропущено строк позовної давності враховуючи наступне.

Згідно Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року позов ОСОБА_12 , діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 за участю органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Святошинського району м. Києва про визнання права власності на майно в порядку спадкування було задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на частки приміщень № VII і № VIII в підвалі будинку АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (т.1, а.с.113-119).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 про визнання права власності на 3/4 частки приміщення в порядку спадкування за законом залишити без змін (т.1, а.с.120-127).

Постановою ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 року залишено без змін (т.1, а.с.128-137).

Крім того, в провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Антонюка В.В. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності подружжя. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2020 року позов залишено без розгляду (т.1, а.с.138-141).

Також, в провадженні в провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Сичука М.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя. Провадження по справі було зупинено (т.1, а.с.142-143).

Таким чином, питання щодо права власності на спадкове майно вирішувалося в судовому порядку і вирішилося 29.07.2020 року Постановою Вінницького апеляційного суду у справі №127/18908/19, якою залишено без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2020 року і визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/4 частки спірних приміщень. Таким чином, порушення права власності ОСОБА_1 на спадкове майно відбулося 29.07.2020 року, і саме з цієї дати починається перебіг позовної давності для звернення ОСОБА_1 до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Таким чином, заслухавши пояснення сторін по справі та показання свідків, дослідивши письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачки, шляхом встановлення факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 , без реєстрації шлюбу в період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року та визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 приміщення номер VІІ та VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку номер АДРЕСА_4 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 816,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 816,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3, 60, 61, 63, 69, 70, 71-72, 74 СК України, ст.ст. 3, 12, 15, 16, 256, 261, 267, 369, 372 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 10-13, 43, 44, 76-83, 89, 90, 133, 137, 141, 229, 230, 235, 246, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 , без реєстрації шлюбу в період з 26.08.2004 року по 14.02.2014 року.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 приміщення номер VІІ та VІІІ, загальною площею 81,5 кв.м., в підвалі житлового будинку номер АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 , РНОКПП - НОМЕР_11 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП - НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_10 .

Повний текст судового рішення складено 11.02.2024 року.

Суддя: