Справа № 438/1131/23 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/3437/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Назар Х.Б.

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 03 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 03 листопада 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 5 ст. 223, п 3. ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, а звертаючись з позовною заявою, подав клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності.

Зазначає, що право позивача, як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності, а суд може визнати явку позивача обов`язковою лише у разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Вважає, що визнання судом обов`язковою явку сторони, яка подала заяву про розгляд справу за її відсутності, для надання особистих пояснень, є підставою для відкладення розгляду справи, а не для залишення позовної заяви без розгляду.

Вказує, що судом не надано оцінку можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача та не обгрунтовано наявності перешкод подальшого розгляду справи за відсутності позивача, явка якого визнана судом обов`язковою.

З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_1 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Залишаючи без розгляду позовну заяву АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача в судові засідання, призначені на 11.10.2023 року та 03.11.2023 року не з`явився, з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника позивача до суду не звертався, вимоги суду про обов`язкову явку в судове засідання не виконав, а неявка представника позивача в судове засідання перешкоджала розглядові справи по суті.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, залишення позову без розгляду у випадку повторної неявки позивача в підготовче засідання чи судове засідання є можливим лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З матеріалів справи вбачається, що 28.07.2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 18 серпня 2023 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, розгляд справи призначено на 08 вересня 2023 року, в яке представник позивача не з`явився, в матеріалах справи відсутнє підтвердження про належне повідомлення позивача про судове засідання, розгляд справи відкладено на 29.09.2023 року, явка позивача визнана судом обов`язковою.

28.09.2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримання додаткового часу для надання доказів та пояснень по справі, таке клопотання судом було задоволене, розгляд справи відкладено на 11.10.2023 року.

Про судове засідання, призначене на 11.10.2023 року, позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 454, яке було вручене 06.10.2023 року (а.с.142), однак представник банку в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяву про розгляд справи у його відсутності, розгляд справи судом відкладено на 03.11.2023 року.

Про судове засідання, призначене на 03.11.2023 року, АТ КБ «Приватбанк» також був повідомлений належним чином 20.10.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 899, однак представник банку в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяву про розгляд справи у його відсутності,

Наведеним вище безспірно підтверджується, що представник АТ КБ «Приватбанк» жодного разу в судові засідання не з`явився, в тому числі два рази поспіль 11.10.2023 року та 03.11.2923 року, а відтак суд першої інстанції за неможливості розгляду справи у відсутності представника позивача, явка якого в судове засідання визнана обов`язковою, про що банк був повідомлений, дійшов до вірного та обгрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Вважаючи оскаржувану ухвалу суду незаконною, апелянт покликається на те, що суд безпідставно залишив позов АТКБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 без розгляду, оскільки не врахував те, що позивач при зверненні до суду з позовом у позовній заяві зазначив те, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку.

Такі доводи апелянта спростовуються змістом позовної заяви АТ КБ «Приватбанк», у якій банк зазначив, що «у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Привабанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом»,

Тобто, АТ КБ «Приватбанк» фактично не заперечував щодо розгляду справи у відсутності представника банку, але при умові неявки у судове засідання відповідача, ОСОБА_1 .

Однак, як підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань, відповідач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 з`являлись у всі судові засідання.

Оскільки умовою розгляду справи за відсутності представника позивача АТ КБ «Приватбанк» зазначив неявку в судове засідання відповідача, а як підтверджується матеріалами справи відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 були присутніми в судових засіданнях, то клопотання банку про розгляд справи у відсутності представника позивача та ухвалення по справі заочного рішення суду, не могло бути задоволене судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 03 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13.02.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк