ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/42/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Кушнір А.А.

законний представник позивача

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

представник законного представника позивача ОСОБА_3

представник заінтересованої особи

Міністерства оборони України Марціс Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника Міністерства оборони України про залишення заяви ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства, без розгляду, -

у с т а н о в и в :

В провадженні дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи Міністерства оборони України заяви клопотання про залишення заяви без розгляду, посилаючись що визнання батьківства може мати значення для отримання одноразової грошової допомоги, що в даному випадку має місце спір про право, оскільки у померлого ОСОБА_4 можуть бути родичі (особи), які можуть претендувати на призначення та виплату згаданої допомоги. Крім того, встановлення факту батьківства в подальшому впливатиме на права та обов`язки Міністерства оборони України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, що також є підставою для залишення заяви без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право. Просив на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України клопотання задовольнити та залишити заяву без розгляду.

У судовому засіданні законний представник заявника та її представник проти даного клопотання заперечували, зазначивши що клопотання не відповідає вимогам ЦПК України, жодного спору про право немає, єдиним спадкоємцем є дитина загиблого, доводи представника Міністерства оборони України лише є затягуванням справи. Просили у задоволенні клопотання відмовити та слухати справу саме в окремому провадженні.

У судове засідання представник Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, надіслав на адресу суду лист про розгляд справи без присутності представника Відділу.

У судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , представника Міністерства оборони України - Марціс Б.С., перевіривши доводи клопотання, суд дійшов висновку що у його задоволені слід відмовити, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За статті 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 СК України.

Факт батьківства встановлюється в порядку окремого провадження.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до приписів статті 315 ЦПК України, судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Згідно пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст. 315 ЦПК України).

Аналогічні роз`яснення містить пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого суду факту пов`язане із вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті такої заяви, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб, а встановлення таких фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Отже, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження, так і в процесі розгляду справи. У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зі змісту заявлених ОСОБА_2 вимог убачається, що вона просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_4 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису про народження дитини.

ОСОБА_2 у заяві зазначала, що після смерті ОСОБА_4 родинні відносини батька та сина необхідно встановити в судовому порядку. Метою встановлення факту батьківства є внесення змін до актового запису про народження дитини, а також можливості спадкування за померлим батьком після смерті якого відкрилась спадщина в Вінницькій області та право на спадкування за батьком інших прав та обов`язків.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

У заяві про встановлення факту батьківства, заявником стверджується, що заява про встановлення факту батьківства подається для створення умов здійснення дитиною особистих майнових прав. Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для подальшого права на спадкування спадщини та отримання пенсії та пільг, а саме для призначення та отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

Частиною 1 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити дані факти. Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення. При цьому чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження цього факту, його встановлення не пов`язуєтьcя з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між дочкою і померлим її батьком з метою призначення пенсії по втраті годувальника.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не подало до суду заяву про те, що воно не визнає заяву про встановлення батьківства та не заявляло суду про наявність спору про право дитини на призначення та виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Посилання представника Міністерства оборони України на те, що у справі вже є спір про право, оскільки можуть бути родичі (особи), які можуть претендувати на призначення та виплату грошової допомоги, та є спір між заявником та є Міністерством оборони України на думку суду є передчасним. Так, норми процесуального права передбачають встановлення наявності спору про право, а не припускати його можливість. При цьому Міністерством оборони України не наведено достатніх доводів на підтвердження наявності спору про право між ним та заявницею.

Відтак у заяві про встановлення факту батьківства заявником наведені обґрунтування, які відповідають вимогам ч. 1 ст. 293 ЦПК України, зокрема, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для охорони прав та інтересів особи, а також для реалізації майнових прав неповнолітньої особи. Встановлення факту батьківства в судовому порядку у разі смерті чоловіка є найважливішим інститутом сімейного права і гарантією захисту не лише немайнових прав дитини, але і його матеріальних інтересів.

З огляду на встановлені судом обставин справи, суд приходить до висновку що клопотання представника Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду подано передчасно та у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені клопотання представника Міністерства оборони України про залишення заяви ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства, без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: