ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/75/24 Справа № 215/6619/21 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Дніпропетровська обласна прокуратура, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 25 липня 2012 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, затримано його, проведено обшук, та вилучено особисті речі. На зауваження працівники відділу внутрішньої безпеки міліції про незаконність вказаної слідчої дії не реагували, його при всіх ображали, брутально висловлювалися в його адресу. Підставою для порушення кримінальної справи працівники прокуратури та відділу внутрішньої безпеки вказали, що нібито він в липні 2012 року маючи умисел на отримання незаконної вигоди вимагав грошові кошти в громадянина ОСОБА_2 . Однак кримінальний злочин, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 368 КК України ним вчинений не був. При цьому, працівники прокуратури, як було видно з їх дій, і самі не були впевнені, в тому що злочин був вчинений ним. Позивач зазначає, вже тоді вперше він відчув глибокі душевні страждання пов`язані з відчуттям страху перед правоохоронними органами, також переніс сильний психологічний стрес, фізичні болі, які виражалися в психологічному тиску на нього та його сім`ю. Позивач стверджує, його ображали, брутально висловлюючись в його адресу, заявляли, що таким особам як він, не місце серед людей, і його потрібно ізолювати від нормального суспільства. В подальшому працівники прокуратури виносять постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, в зв`язку з малозначністю, а не з реабілітуючих підстав, намагаючись ввести його в оману. Позивач вказує, будучи невинуватою особою, та впевненим в своїй добропорядності він оскаржив вказану постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 13 вересня 2012 року вказана постанова про відмову в порушенні кримінальної справи була скасована постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 01 серпня 2012 року в.о. прокурора м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гречаний С.В. направив матеріали начальнику Управління СБУ для притягнення його до адміністративної відповідальності. 09 серпня 2012 року оперуповноважений 2 відділу спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління СБУ Бірців І.І. склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-2 ч. 2 КУпАП відносно ОСОБА_1 11 жовтня 2012 року суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, прийняла рішення про закриття адміністративної справи та передачу матеріалів прокурору м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для проведення перевірки стосовно наявності в діях ОСОБА_1 , ознак злочинів, передбачених ст. 190, 368 КК України. 23 листопада 2012 року слідчим в ОВС прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ващенко С.Д. було внесено до ЄРДР відомості №0000002 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України, за заявою ОСОБА_2 20 лютого 2013 року прокуратурою м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено незаконну постанову про визнання його підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України та повідомлено йому про підозру. 20 лютого 2013 року слідчому судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, прокурором було подано клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а також клопотання про відсторонення від посаді, які в подальшому суддею були задоволенні. Позивач зазначає, у зв`язку з цим, він був незаконно звільнений з роботи в МВС та фактично залишився без засобів для існування, не мав можливості забезпечувати свою сім`ю, що призвело до розлучення. 12 березня 2013 року старшим прокурором прокуратури м. Кривого Рогу Дніпропетровської області радником юстиції Неклюдовим В.М. було затверджено обвинувальний акт відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України. 14 березня 2013 року вказаний обвинувальний акт було направлено до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 10 квітня 2013 року прокурор звернувся до суду з необґрунтованим клопотанням про зміну йому запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою. Також прокуратурою було заявлено клопотання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, у зв`язку з тим, що нібито він знає суддів та може вплинути на їх об`єктивність. У вказаному клопотанні прокуратурі було відмовлено. 18 квітня 2013 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання прокурора про зміну йому запобіжного заходу. 19 жовтня 2017 року прокуратурою Дніпропетровської області було винесено постанову про відмову від публічного обвинувачення. Таким чином, у зв`язку з незаконними діями органів досудового слідства, та прокуратури, позивач незаконно знаходився під слідством та судом по обвинуваченню у злочині, якого не вчиняв, 4 роки 4 місяці 17 днів. Позивач вважає, що такі незаконні дії працівників поліції, прокуратури заподіяли йому значну матеріальну шкоду, яка виразилась в тому, що під час досудового слідства та провадження в суді він залишився без роботи, і відповідно не отримував заробітну плату, ніс витрати на правову допомогу, лікування від нервових зривів, гіпертонічних кризів. Позивач оцінює шкоду, яку поніс, у розмірі 782 765 грн.., з яких: 725 764 - не отримана заробітна плата, 10000 - витрати на правову допомогу, 7000 - витрати на лікування. На підстав викладеного позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна на свою користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України матеріальну шкоду в сумі 782 765 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. (а.с.1-3).

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури 400 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Судові витрати у розмірі 4000 грн. компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення суду від 06 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із позовом до Державної казначейської служби України, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна на свою користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку матеріальну шкоду в сумі 782 765 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що незаконні дії працівників поліції, прокуратури заподіяли йому значну матеріальну шкоду, яка виразилась в тому, що під час досудового слідства та провадження в суді він залишився без роботи, і відповідно не отримував заробітну плату, ніс витрати на правову допомогу, лікування від нервових зривів, гіпертонічних кризів (т.1 а.с.1-3).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції стягнув з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури 400 000 грн.

Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

За приписами ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що законодавець поклав саме на державу обов`язок з відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

У справі встановлено 20 лютого 2013 року постановою про визнання особи підозрюваною прокуратурою м.Кривого Рогу Дніпропетровської області визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000002 від 23 листопада 2012 року (т.1 а.с.8, 9).

Із вказаної постанови вбачається, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Тернівського районного відділу Криворізького міського управління МВС України в Дніпропетровській області, маючи спеціальне звання майор міліції, скоїв посадовий корупційний злочин за наступних обставин: згідно з наказом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30 вересня 2008 року № 214 о/с ОСОБА_1 призначено начальником сектора дільничних інспекторів міліції Тернівського районного відділу КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Прийнятою присягою працівника внутрішніх справ України, ОСОБА_1 зобов`язаний завжди залишатися відданим народу України, строго дотримуватися Конституції та діючого законодавства, бути гуманним, чесним, добросовісним та дисциплінованим працівником, зберігати державну та службову таємницю, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів та наказів, постійно покращувати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти укріпленню авторитета органів внутрішніх справ, не жалкуючи сил та життя боротися зі злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права і свободи громадян, державний устрій та суспільний порядок.

13 липня 2012 року до Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернулася громадянка ОСОБА_3 із проханням притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , який в ніч з 11 липня 2012 року на 12 липня 2012 року спричинив їй фізичний біль та моральні страждання.

Начальником сектору дільничних інспекторів міліції Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 проведення дослідчої перевірки за заявою ОСОБА_3 в порядку ст.97 КПК України було доручено дільничному інспектору міліції Тернівського РВ КМУ ГУВМВС України в Дніпропетровської області ОСОБА_5

Після надходження вказаної вище заяви ОСОБА_3 у ОСОБА_1 , виник умисел на отримання від ОСОБА_2 хабара за не притягнення останнього до відповідальності за спричинення фізичного болю ОСОБА_3 .

Після проведення дослідчої перевірки за фактами, викладеними в заяві ОСОБА_3 , 16 липня 2012 року дільничним інспектором міліції Тернівського РВ КМУ ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 на підставі ст.6 п.2 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину, про що повідомлено ОСОБА_1 та передано йому вказаний відмовний матеріал для узгодження.

ОСОБА_1 , з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, реалізуючи свій умисел на отримання хабара від ОСОБА_2 , з метою запропонувати ОСОБА_2 передати йому в якості хабара грошові кошти, викликав ОСОБА_2 до свого службового кабінету у приміщенні Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на 21 липня 2012 року.

Після того, як ОСОБА_2 21 липня 2012 року з`явився за викликом до ОСОБА_1 , останній, знаходячись у своєму службовому кабінеті №12 в приміщенні Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, за адресою: м.Кривий Ріг вул.Бірюзова,13 в період часу приблизно з 10.00 годин до 10.30 годин, запропонував ОСОБА_2 , якому не було відомо про те, що 16 липня 2012 року за заявою ОСОБА_3 було винесено рішення про відмову у порушенні кримінальної справи, передати йому в якості хабара 3000 грн. за не притягнення до відповідальності, встановивши йому строк до якого він повинен передати грошові кошти у вигляді хабара, до 23 липня 2012 року.

23 липня 2012 року ОСОБА_2 прийшов до службового кабінету ОСОБА_1 в Тернівському РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, де повідомив йому, що грошові кошти в сумі 3000 грн. не знайшов, після чого ОСОБА_1 переніс час передачі йому грошей в сумі 3000 грн. в якості хабара ОСОБА_2 на 25 липня 2012 року.

25 липня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до УВБ при ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про вимагання з нього хабара ОСОБА_1

25 липня 2012 року ОСОБА_1 в період часу приблизно з 10.00 год. до 11.00 год., в приміщенні Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області зустрів знайомого йому колишнього суспільного помічника дільничного інспектора міліції ОСОБА_4 , від якого дізнався, що той перебуває в Тернівському РВ за проханням дільничного інспектора міліції ОСОБА_5 , та в подальшому на протязі дня буде знаходитися разом з ОСОБА_5 , на не офіційній зупинці транспорту суспільного користування, розташованій біля торговельного кіоску по АДРЕСА_2 .

При цьому, ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_4 , що на протязі дня до нього підійде чоловік, який передасть борг для подальшої передачі ОСОБА_1 , маючи намір використати ОСОБА_4 в якості посередника в отриманні хабара від ОСОБА_2 , при цьому не повідомляючи йому про те, що гроші передаються у вигляді хабара та маючи при цьому намір забезпечити власну безпеку при можливому виявленні факту дачі хабара правоохоронними органами.

25 липня 2012 року о 11.56 год. ОСОБА_2 , діючи згідно вищевказаної домовленості з ОСОБА_1 про передачу останньому грошових коштів у вигляді хабара, зателефонував останньому з свого мобільного телефону номер НОМЕР_1 на мобільний телефон ОСОБА_1 номер НОМЕР_1 та повідомив, що має можливість передати в якості хабара ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 грн. На що ОСОБА_1 , усвідомлюючи злочинний характер отримання від ОСОБА_2 грошових коштів за не притягнення останнього до відповідальності за спричинення фізичного болю ОСОБА_3 , бажаючи забезпечити себе від можливого затримання при отриманні хабара від ОСОБА_2 , знаходячись в своєму службовому кабінеті, повідомив ОСОБА_2 , щоб той направився на місце знаходження ОСОБА_4 , тобто на АДРЕСА_2 , де біля торговельного кіоску повинен передати грошові кошти в сумі 3000 грн. ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_2 був знайомий особисто, для подальшої передачі ОСОБА_1 .

Після чого, ОСОБА_2 за вказівкою ОСОБА_1 направився за вказаною йому ОСОБА_1 адресою на АДРЕСА_2 , де знаходячись біля торгівельного кіоску, зустрівся з ОСОБА_4 , який не був повідомлений, з якою метою передаються вказані грошові кошти, та передав йому, згідно домовленості з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 грн. для подальшої передачі ОСОБА_1 .

Після отримання грошових коштів в сумі 3000 грн. від ОСОБА_2 , ОСОБА_4 було затримано працівниками УВБ в Дніпропетровській області ДВБ МВС України та прокуратури м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Таким чином ОСОБА_1 виконав всі дії, які вважав за необхідні для отримання хабара від ОСОБА_2 , але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежать від його волі.

Досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для підозри ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні закінченого замаху на отримання хабара в значному розмірі, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 368 КК України (т.1 а.с. 8-12).

20 лютого 2013 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України (т.1 а.с.10-12).

20 лютого 2013 року слідчий з ОВС прокуратури м. Кривого Рогу Ващенко С.Д. звернувся до слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із клопотанням про відсторонення від посади начальника дільничних інспекторів міліції підозрюваного ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000002 (т.1 а.с.14, 15).

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2013 року було задоволено клопотання слідчого з ОВС прокуратури м.Кривого Рогу Ващенка С.Д. про відсторонення від посади начальника дільничних інспекторів міліції підозрюваного ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000002, відсторонено від посади начальника дільничних інспекторів міліції підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місії, а саме з 23 лютого 2013 року по 23 квітня 2013 року (т.1 а.с. 29).

12 березня 2013 року старшим прокурором прокуратури м. Кривого Рогу радником юстиції Неклюдовим В.М., було затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України (т.1 а.с. 19-21).

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2013 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про зміну раніше обраного запобіжного заходу та застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (т.1 а.с. 28).

Відповідно до Витягу з наказу №205 о/с дск від 23 липня 2013, звільнено в запас Збройних сил за п. 64 «є» (за порушення дисципліни): майора міліції ОСОБА_1 виконуючого обов`язки начальника сектора дільничних інспекторів міліції Тернівського районного відділу Криворізького міського управління, з 23 липня 2013 року (т.1 а.с. 13).

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року, закрито кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України, у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (т.1 а.с. 30).

Встановлено рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року у справі №215/5706/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської Служби України, третя особа прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями (бездіяльністю) органів досудового слідства, прокуратури та суду, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_2 - 216000 грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов`язкових платежів. Судовий збір компенсовано за рахунок держави (т.1 а.с.164-167).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , прокуратури Дніпропетровської області та Державної казначейської служби України залишено без задоволення. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 березня 2018 року залишено без змін (т.1 а.с.168-172).

Вказаною Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року встановлено, 23 липня 2013 року ОСОБА_7 було звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни. 04 березня 2014 року на підставі рішення суду поновлений на попередній посаді. 11 листопада 2014 року звільнений з органів внутрішніх справ.

Звернувшись до суду у жовтні 2021 року із позовними вимогами у цій справі, ОСОБА_1 відповідачем вказав - Державну казначейську службу України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на спричинення йому моральної та матеріальної шкоди, однак просив суд суд стягнути з Держави Україна на свою користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку матеріальну шкоду в сумі 782 765 грн., завдану незаконними діями працівників поліції, прокуратури, яка виразилась в тому, що під час досудового слідства та провадження в суді він залишився без роботи, і відповідно не отримував заробітну плату, ніс витрати на правову допомогу, лікування від нервових зривів, гіпертонічних кризів (т.1 а.с.1-3).

Слід зазначити, з позовними вимогами до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, до Дніпропетровської обласної прокуратури Коробка С.М. у цій справі до суду не звертався.

Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Дніпропетровська обласна прокуратура до участі у справі у суді першої інстанції взагалі залучені не були.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2023 року заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про залучення до розгляду справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог -задоволено. Залучено Дніпропетровську обласну прокуратуру в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача до участі у справі №215/6619/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури (т.1 а.с.191-193).

У п.п. 63, 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 зазначено, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляє державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

У пункті 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц зазначено, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Згідно з пунктом 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) зроблено висновок про те, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. У справах про відшкодування шкоди державою, остання бере участь як відповідач через той орган, діями якого заподіяно шкоду.

Отже, відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, яким заподіяно шкоду.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих та Перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15 квітня 2015 року Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Одним із основних завдань Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (п.3).

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Згідно пункту 35 Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, яка у цих правовідносинах бере участь через орган Казначейської служби як розпорядника бюджетних коштів.

Таким чином, з повноважень та завдань Державної казначейської служби України не вбачається, що цей орган несе відповідальність за шкоду, завдану незаконними діями працівників поліції, прокуратури під час досудового слідства.

Самостійним відповідачем Державна казначейська служба України за такими позовами бути не може.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 459/2566/21.

Отже, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України у цій справі - є неналежним відповідачем.

Із позовними вимогами до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, до Дніпропетровської обласної прокуратури позивач у цій справі не звертався. Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровська обласна прокуратура не були залучені до участі у справі судом першої інстанції у якості співвідповідачів.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу скаргу слід задовольнити, рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Дніпропетровська обласна прокуратура, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Дніпропетровська обласна прокуратура, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа Дніпропетровська обласна прокуратура, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова