Єдиний унікальний номер № 2-3778/11
провадження 4-с/175/30/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 pоку Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.,

при секретарі Кульпіній Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», про визнання незаконними та протиправними дії виконуючого обов`язки начальника відділу Любомльської державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вичинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ліпкевич І.В. звернувся в суд зі скаргою про визнання незаконними та протиправними дії виконуючого обов`язки начальника відділу Любомльської державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вичинити певні дії.

Скаргу обґрунтовано тим, що 04 лютого 2011 року Відділом державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції у Волинській області на підставі Ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2010 року у справі №2-7000/10 про забезпечення позову АТ КБ «ПриватБанк» було накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в межах суми заявлених позовних вимог 42049,97 дол. США, про що Заступником начальника відділу ДВС Любомльського районного управління юстиції - Сарапіним В.І. на виконання ухвали №2-7000 від 20 Грудня 2010 року Дніпровського районного суду винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №486209 від 03 лютого 2011 року.

Зазначив, що в межах виконавчого провадження №24083275 державним виконавцем було накладено арешт на все майно (грошові кошти, рухоме та нерухоме) ОСОБА_1 , а саме:

- тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10795311, підстава обтяження Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №486209 від 03 лютого 2011 року, що була винесена Заступником начальника відділу ДВС Любомльського районного управління юстиції - Сарапіним В.І. на виконання ухвали №2-7000 від 20 грудня 2010 року Дніпровського районного суду.

02 жовтня 2023 року через Електронний суд, ОСОБА_2 як представник ОСОБА_1 направив Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області заяву про видачу копію Ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2010 року у справі №2-7000/10.

09 жовтня 2023 року на його електронну адресу від Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області отримано вищевказану ухвалу суду та додатково судом надіслано Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2011 року справа №2-3778/11 про скасування забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , шляхом заборони будь - яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, відповідно до Ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2010 року.

Вказану Ухвалу судом було направлено до відома та виконання до філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, відповідному відділу державної виконавчої служби. Однак арешт який був накладений державною виконавчою службою на підставі вищевказаної Ухвали суду до цього часу не знятий.

Ухвала суду від 18 жовтня 2011 року була винесена судом у зв`язку із тим, що Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2011 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

12 жовтня 2023 року на адресу Любомльського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМРУ МЮ адвокатом було направлена заява про зняття арешту з майна боржника до якої були додані відповідні ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, а саме від 20 грудня2010 року (про накладення арешту на все майно скаржника) та від 18 жовтня 2011 року (про скасування забезпечення позову у вигляді накладення арешту).

30 жовтня 2023 року через засоби поштового зв`язку представником скаржника отримано відповідь державної виконавчої служби від 20 жовтня 2023 року № 30516/23.7, в якій зазначено, що станом на 20 жовтня 2023 року відповідно до бази даних автоматизованої системи виконавчого провадження на адресу відділу Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2011 року про скасування заходів забезпечення позову до виконання не надходила, а тому виконавча служба вимушена відмовити в знятті арешту із всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 10795311.

Враховуючи вищевикладене представник скаржника звернувся до суду з заявою про скасування вищевказаного арешту.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 листопада 2023 року дану справу передано до провадження судді Васюченка О.Г.

09 листопада 2022 року постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Ліпкевич І.В. наполягав на задоволенні скарги.

Інші учасники справи до суду не з`явились, про час та дату повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, відповідних заяв чи клопотань не надали.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом встановлено, що 04 лютого 2011 року Відділом державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції у Волинській області на підставі Ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2010 року у справі №2-7000/10 про забезпечення позову АТ КБ «ПриватБанк» було накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в межах суми заявлених позовних вимог 42049,97 дол. США, про що Заступником начальника відділу ДВС Любомльського районного управління юстиції - Сарапіним В.І. на виконання ухвали №2-7000 від 20 Грудня 2010 року Дніпровського районного суду винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №486209 від 03 лютого 2011 року.

В межах виконавчого провадження №24083275 державним виконавцем було накладено арешт на все майно (грошові кошти, рухоме та нерухоме) ОСОБА_1 , а саме:

- тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10795311, підстава обтяження Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №486209 від 03 лютого 2011 року, що була винесена Заступником начальника відділу ДВС Любомльського районного управління юстиції - Сарапіним В.І. на виконання ухвали №2-7000 від 20 грудня 2010 року Дніпровського районного суду.

18 жовтня 2011 року постановлено ухвалу якою позовну заяву залишено без розгляду та ухвалу про скасування забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, рухоме та майно, що належить ОСОБА_1 ..

Проте, згідно з відповіддю державної виконавчої служби від 20 жовтня 2023 року №30516/23.7, станом на 20 жовтня 2023 року відповідно до бази даних автоматизованої системи виконавчого провадження на адресу відділу Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2011 року про скасування заходів забезпечення позову до виконання не надходила, а тому виконавча служба вимушена відмовити в знятті арешту із всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 10795311.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України (в редакції чинній станом на дату скасування заходів забезпечення позову) якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі ст. 158 ЦПК України (чинна редакція) суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до ч. 11 ст. 158 ЦПК України примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 16 розділу VШ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням.

Проте, маючи копію Ухвали суду про скасування заходів забезпечення позову в.о. Начальника Любомльського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМРУ МЮ Дмитро Оліщук відмовив стороні виконавчого провадження у скасуванні таких заходів та запропонував звернутися із заявою до суду про зняття арешту.

Вказаний арешт позбавляє ОСОБА_1 вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, що гарантоване ст. 41 Конституції України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 07.09.2022р. у справі № 523/19204/19 (провадження № 61-3844св22), постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у в постановах від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19 (провадження № 61- 2484св20), ухваленій Верховним Судом у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19 (провадження № 61- 20261св19), ухваленій Верховним Судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду та у Постанові від 24.05.2021р. у справі №712/12136/18 (провадження № 61-4726ск19) ухваленій Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до ч.1 ст.321 Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Протокол ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р.) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Засади виконавчого провадження унормовано положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6)гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8)співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями та ін.

В силу приписів вказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» державного виконавця.

Підсумовуючи вище зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259-261, 447, 450, 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», про визнання незаконними та протиправними дії виконуючого обов`язки начальника відділу Любомльської державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вичинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконними та протиправними дії в.о. Начальника відділу Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитра Оліщука.

Зобов`язати посадових осіб Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконати Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2011 р. справа № 2-3778/11 про скасування заходів забезпечення позову та зобов`язати посадових осіб Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти (скасувати) арешт із всього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що був накладений Заступником начальника відділу ДВС Любомльського районного управління юстиції - Сарапіним Віталієм Івановичем в межах виконавчого провадження 24083275, а саме:

- тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10795311, підстава обтяження Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 486209 від 03.02.2011р., що була винесена Заступником начальника відділу ДВС Любомльського районного управління юстиції - Сарапіним Віталієм Івановичем на виконання ухвали № 2-7000/10 від 20.12.2010 Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Зобов`язати посадових осіб Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконати Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2011 р. справа № 2-3778/11 про скасування заходів забезпечення позову та зобов`язати посадових осіб Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт із всього рухомого майна та грошових коштів, які належать ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), що був накладений на підставі ухвали № 2-7000/10 від 20.12.2010 Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвала набрала законної сили 18 січня 2024 pоку.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 29 січня 2024 року

Суддя О.Г. Васюченко