ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/673/24 Справа № 210/4737/17 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/4737/17 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриб Олег Васильович, стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», заінтересована особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриб Олег Васильович,

на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриб О.В., звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 996279, 14 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 93 5187, 12 гривень; заборгованості за відсотками в розмірі 54 777, 53 гривень; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1488, 52 гривень; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3283, 83 гривень; інфляційних витрат за кредитом в розмірі 412, 21 гривень; інфляційних витрат за відсотками в розмірі 1129, 93 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 14 944, 19 гривень.

На підставі виконавчого листа №210/4737/17 від 28 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. було відкрито виконавче провадження ВП №70499962 від 28 вересня 2021 року.

Посилаючись на те, що в ході виконавчого провадження, за виконавчим листом від 28 вересня 2021 року було виконано заявником ОСОБА_1 у повному обсязі на суму 1011223,33 гривень, борг перед стягувачем погашено, що підтверджується довідкою АТ «СЕНС БАНК» про відсутність заборгованості та повне виконання виконавчого листа, просила визнати виконавчий лист №210/4737/17, виданий Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриб О.В., стягувач: АТ «Сенс Банк», заінтересована особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриб О.В., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального закону, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою наявним в матеріалах справи письмовим доказам та фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить у її задоволенні відмовити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Від адвоката Гриб О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подана заява про розгляд справи без участі заявника, апеляційну скаргу просить задовольнити.

Від представника АТ «Сенс Банк» Ременюк Т.О. подана заява з проханням розглянути справу без її участі, у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриб О.В., підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 03 червня 2021 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 996279 гривень 14 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 935187 гривень 12 копійок; заборгованості за відсотками в розмірі 54777 гривень 53 копійки; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1488 гривень 52 копійки; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3283 гривні 83 копійки; інфляційних витрат за кредитом в розмірі 412 гривень 21 копійка; інфляційних витрат за відсотками в розмірі 1129 гривень 93 копійки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», суму сплаченого судового збору в розмірі 14944 гривні 19 копійок. (а.с.11-13)

Також судом встановлено, що згідно виконавчого листа по справі №210/4737/17, провадження 2/210/39/21, виданого на підставі рішення Дзержинського районного суду від 03 червня 2023 року, суд вирішив: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 996279 (дев`ятсот дев`яносто шість тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 14 (чотирнадцять) копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 935187 (дев`ятсот тридцять п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 12 (дванадцять) копійок; заборгованості за відсотками в розмірі 54777 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот сімдесят сім) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3283 (три тисячі двісті вісімдесят три) гривні 83 (вісімдесят три) копійки; інфляційних витрат за кредитом в розмірі 412 (чотириста дванадцять) гривень 21 (двадцять одна) копійка; інфляційних витрат за відсотками в розмірі 1129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) гривень 93 (дев`яносто три) копійки. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 14944 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 19 (дев`ятнадцять) копійок. Рішення набрало законної сили 06 липня 2021 року. (а.с.60)

Відповідно до повідомлення АТ «Сенс Банк» за вих. № 131/232/07 від 10 травня 2023 року, адресованого ОСОБА_1 , АТ «Сенс Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк» не має жодних фінансових претензій за виконавчим листом №210/4737/17 від 28 вересня 2021 року, у зв`язку з його фактичним виконанням. (а.с.23)

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 квітня 2023 року за ВП №70499962, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем за заявою стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого примусового виконання, виконавчий лист №210/4737/17 виданий 28 вересня 2021 року повернуто стягувачу. Зазначено, що залишок не стягнутого боргу складає 211086,25 гривень, залишок суми основної винагороди приватного виконавця складає 61630,90 гривень. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 28 квітня 2026 року. (а.с.24-26)

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що підстав вважати, що ОСОБА_1 в повному обсязі виконала зобов`язання за рішенням суду, на підставі якого видано виконавчий лист №210/4737/17, немає. Також суд першої інстанції виходив з того, що стягувач не звертався до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його прав повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Як зазначено у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 квітня 2023 року за ВП №70499962 виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 28 квітня 2026 року.

Відповідно до положень частини 2 статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Окрім того, за своїм змістом частина 2 статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

При цьому у стягувача залишається право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у разі доведеності (ст. 433 ЦПК України).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що залишок не стягнутого боргу за виконавчим листом №210/4737/17 складає 211086,25 гривень, залишок суми основної винагороди приватного виконавця складає 61630,90 гривень, а також право стягувача повторно його пред`явити до виконання в строк до 28 квітня 2026 року, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, зазначеним у заяві, були предметом аналізу при розгляді справи у суді першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів, а також доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року залишенню без змін.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриб Олег Васильович, залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 28 лютого 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста