Справа № 444/4712/23 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л.
Провадження № 22-ц/811/1862/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м.Львів

Справа № 444/4712/23

Провадження №22ц/811/1862/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шпунт Мар`яна Богдановича на рішення Жовківського районного суду міста Львівської області, ухвалене у м. Жовкві 10 травня 2024 року, у складі судді Оприска З.Л. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта», ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,-

встановив:

27 грудня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 серпня 2023 року о 21:00 год. біля будинку АДРЕСА_1 сталась ДТП. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2023 року по справі № 444/2946/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Це рішення суду набрало законної сили та ОСОБА_1 не оскаржено. Зазначив, що страхова компанія ПАТ «НАСК «ОРАНТА», у якій застрахована цивільно-правові відповідальність винуватця вказаної ДТП, виплатила потерпілому 10 жовтня 2023 року страхове відшкодування в розмірі 123 822,25 грн. по страховому випадку, який мав місце 18 серпня 2023 року. Вказав, що фактичні витрати, які ОСОБА_2 поніс по ремонту транспортного засобу Форд Експлорер НОМЕР_1 становлять 110 900 грн. - запчастини та 97 400 грн. - роботи, тобто витрати на ремонт автомобіля становлять 208 300 грн. (110 900 + 97 400). Вважає, що ОСОБА_1 , як винуватець ДТП, зобов`язана відшкодувати різницю між страховим відшкодуванням та фактичними витратами на ремонт, а саме: 208 300 грн. - 123 822,25 грн. = 84 477,75 грн., а також 1 500 грн. франшизи, яка була врахована при виплаті страхового відшкодування. Автомобіль йому (позивачу) необхідний через характер роботи, через ДТП користуватись транспортним засобом не міг. Для відшкодування шкоди він витратив багато часу та сил для поновлення своїх прав. Вважає, що йому спричинено моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн. Просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., різницю у витратах на проведення ремонтних робіт та страховим відшкодуванням у сумі 84 477,75 грн. та 1 500 грн. франшизи; стягнути із відповідача судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10 травня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю у витратах на проведення ремонтних робіт та страховим відшкодуванням в сумі 84 477,75 грн. та 1500 грн. франшизи. В решті позову відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржує представник ОСОБА_1 - адвокат Шпунт М.Б. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу, що транспортний засіб фактично відремонтований позивачем, жодних належних та допустимих доказів фактичного понесення будь-яких витрат, у тому числі платіжних документів суду не надано. Вважає, що суд першої інстанції не дослідив, що надані позивачем документи, а саме: калькуляція, розрахунок вартості відшкодування та кошторис містять суперечливі та взаємовиключні відомості.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4 і 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, в питанні, и мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що власником автомобіля марки Форд Експлорер, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 .

18 серпня 2023 року біля будинку №28 на вулиці Жовківській у с.Малехів о 21 годині, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Опель Астра, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушивши Правила дорожнього руху, ждопустила зіткнення із автомобілем Форд Експлорер, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача. Ці обставини встановлені постановою Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2023 року у справі № 444/2946/23, якою встановлена вина відповідача у цій ДТП та її притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність відповідача у зв`язку з експлуатацією транспортного засобу Опель Астра, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахована у страховика ПАТ «НАСК «Оранта». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 грн., що стверджується полісом № АТ/4188732, строк дії якого - з 11 травня 2023 року по 10 травня 2024 року включно.

Згідно зі страховим актом № ОЦВ-СП-23-13-96084/1 НАСК «ОРАНТА» 10 жовтня 2023 року здійснено позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 123 822,25 грн., яке було зменшено на 1 500 грн., - з урахуванням франшизи, що стверджується листом ПАТ «НАСК «Оранта» від 28 листопада 2023 року № 09-02-17 з додатками до нього.

З кошторису відновлювального ремонту автомобіля від 16 жовтня 2023 року автомобіля Форд Експлорер, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що вартість запчастин, необхідних для автомобіля, становить 110 900 грн. Вартість послуг з ремонту цього автомобіля становить 97 400 грн., що стверджується кошторисом від 16 жовтня 2023 року. Зазначені кошти сплачено позивачем ФОП ОСОБА_4 , що стверджується товарним чеком № 7 від 16 жовтня 2023 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції врахував встановлені обставини на підставі наявних доказів, врахував розмір шкоди, франшизи та страхового відшкодування, та прийшов до висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати на проведення відновлення автомобіля після ДТП в сумі 84 477,75 грн. (з урахуванням фактично понесених позивачем витрат, зменшивши такі на суму страхового відшкодування та величину франшизи).

В частині відмові у позові про стягнення моральної шкоди рішення не оскаржене і не переглядається.

Мотивуючи оскаржене рішення, суд першої інстанції застосував норми ст.ст.1166 та 1187,1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначеного ним розміру відшкодування, який відповідає встановленим обставинам справи на підставі наданих доказів, що не спростовано у встановленому порядку. Однак апеляційний суд не в повній мірі погоджується з мотивувальною частиною оскарженого рішення в частині застосування норм матеріального права з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв`язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини. У разі випадкового заподіяння шкоди, тобто коли зіткнення транспортних засобів є наслідком випадкового збігу обставин, збитки несе потерпілий, оскільки відсутні правові підстави для покладання відповідальності на іншу сторону.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей.

Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому правило презумпції невинуватості одержує пряме втілення в нормах інших галузей права, зокрема щодо адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Отже, особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, в питанні, и мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вина відповідача ОСОБА_1 встановлена постановою Жовківського районного суду від 27 вересня 2023 року, яка набрала законної сили, що є підставою для звільнення від доказування щодо вини відповідача.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, зокрема, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування»). Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-IV).

Страховик визначив страхове відшкодування у розмірі 125 322,25 грн. та зменшив таке на суму франшизи, передбачену договором страхування (1 500 грн.), здійснивши виплату в розмірі 123 822,25 грн.

Оскільки страхової виплати недостатньо для відновлення автомобіля після ДТП, судом вірно визначено, що різниця між реальною шкодою та страховим відшкодуванням з урахуванням франшизи становить 84 477,75 грн., що підлягає стягненню із відповідача як із винної у настанні ДТП особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В решті оскаржуване рішення належить залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шпунт Мар`яна Богдановича задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 травня 2024 року змінити та викласти мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк