Справа № 158/3318/23 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/248/24 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 23.09.2013 між сторонами було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і про ознайомлення та погодження з ними та Тарифами банку, які йому надані у письмовому вигляді.

Сторонами відповідно до ст. 634 ЦК України було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить у собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Банком на підставі договору відкрито картковий рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, доданій до позову.

Щодо права банку у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт відповідач повідомлений.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором в межах кредитного ліміту.

Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 23.08.2023 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 522,37 грн, з яких: 37 822,28 грн заборгованість за кредитом; 6 700,09 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.

Заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 822,28 грн та 2 280,06 грн судового збору.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення в частині відмови в позові щодо стягнення процентів за користування кредитом та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині скасувати з таких підстав.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому апеляційним судом у цій частині і не переглядається.

Відмовляючи у позові в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданий банком витяг з Умов і Правил надання банківських послуг відповідачем не підписаний. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами заяви діяли Умови і Правила надання банківських послуг саме в такій редакції, що вони були зрозумілими відповідачу, а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами договору. За відсутності належних доказів відсутні підстави для задоволення позову про стягнення процентів за користування кредитом.

Проте, такий висновок зроблено без належного з`ясування обставин справи та дослідження наданих доказів.

Судом встановлено, що 23.09.2013 ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою про надання банківських послуг, яку сторонами було підписано, тобто укладено договір шляхом написання заяви відповідачем, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку і Правилами користування платіжною карткою складає між банком і ОСОБА_1 договір про надання банківських послуг (а.с.27).

Також 08.05.2020 сторонами підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, якою визначено істотні умови договору «Кредитні картки», де зафіксовано процентні ставки для карт «Універсальна» і «Універсальна Gold» (а.с.19-26).

Починаючи з 2014 року відповідачу надавалися у користування картки «Універсальна Gold». Остання видана 19.09.2022 із терміном дії до 06/26 (а.с.18).

У підписаній 08.05.2020 сторонами заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг визначено процентну ставку для карт «Універсальна Gold» - 42,0 % річних (а.с.19-зворот).

Із виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість (а.с.72-135).

У цій виписці конкретизовано використання відповідачем саме карток «Універсальна Gold» і за тими номерами, які були йому видані та зазначені у приєднаній до позову довідці банку.

Згідно даних виписки по рахунку відповідачу нараховувалися проценти у розмірах, які не перевищують узгоджену сторонами ставку у заяві від 08.05.2020.

Звертаючись до суду з позовом, банк надав розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 6 700,09 грн (а.с.6-16).

Зазначений розмір заборгованості відповідач не спростував ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, а також не оспорював його самостійно за час користування кредитними коштами до звернення позивача із цим позовом.

Таким чином, оскільки позивачем наведено розрахунок заборгованості по процентах, а відповідач свого розрахунку не надав, то заявлений до стягнення розмір заборгованості 6 700, 09 грн суд вважає підтвердженим та таким, який необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про відмову у позові про стягнення процентів за користування кредитом зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду у цій частині.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

З урахуванням наведеного та за результатами апеляційного розгляду справи належного до стягнення із відповідача розміру заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі, необхідно стягнути із відповідача сплачений позивачем судовий збір як за подання позовної заяви, так і за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 6 710 грн, з яких 2 684 грн за подання позовної заяви і 4 026 грн за подання апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні процентів за користування кредитом і в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити у цих частинах нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 6 700 (шість тисяч сімсот) грн 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді