Справа № 134/1346/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2024 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді - Лабая О.В.,

з участю секретаря судового засідання Цибуляк А.С.,

представника позивача Сауляка Є.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференція за правилами спрощеного провадження у смт. Крижопіль цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості станом на 05.07.2023 р. в сумі 55361,11 грн., з яких 48611,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6750,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором б/н від 17.01.2022, за яким відповідач отримав кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Через канцелярію Крижопільського районного суду Вінницької області 06.12.2023 року надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості в якому представник позивача на заперечення позовних вимог вказує, що відповідач не заперечує, що дійсно користувався коштами банку, проте підписана ним 17.01.2022 анкета - опитувальник не містить посилання на строки і порядок повернення кредиту, конкретні умови кредитування, нарахування відсотків. Сама анкета не є складовою частиною кредитного договору без підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умов та правила банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування та сам факт підписання кредитного договору. З огляду на складне матеріальне становище відповідач не міг щомісячно вносити кошти, проте за першої можливості отриманні кошти поверне до банку. Крім того представник позивача посилається, що працівники банку не ознайомили відповідача із умовами кредитування, а простий електронний підпис не дає змогу ідентифікувати особу- підприємця.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, у зв`язку із невиконанням умов договору банк звернувся із вимогою про дострокове стягнення заборгованості яка не було виконана внаслідок чого банк звернувся із позовною заявою, підтвердження вимоги про дострокове стягнення долученні до матеріалів справи.

В судовому засіданні відповідач не заперечив, що уклав кредитний договір та отримав кошти, проте заперечує проти дострокового стягнення та нарахований відсотків, оскільки отриманні кошти ним було залучено у власну справу, а у зв`язку із введений вдоєний стан не міг здійснити погашення заборгованості. Вважає, що діють форс-мажорні обставини, та згоден здійснити погашення кредиту в кінцевий строк дії договору, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 . Неодноразово звертався до представника банку, щодо реструктуризації кредиту, але йому було відмовлено.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, із підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, вказала, що відсутні підтвердження отримання вимоги про дострокове повернення кредуту, та до зобов`язань, що виникли за кредитним договором необхідно застосувати положення договору про форс-мажорні обставини.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 17.01.2022 ОСОБА_1 підписав кредитний договір б/н від 17.01.2022 року (далі Кредитний - договір), відповідно до розділу 1 «Істотні умови кредитування» якого позивач зобов`язується надати кредит в суму 50000,00 грн. строком кредитування 36 місяців із відсотковою ставкою 1,5 % на місяць (18% річних), Кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника), що визначено п. 2.2. Кредитного договору.

Відповідно до розділу 1 «Істотні умови кредитування» сторонами погоджено, що банк та клієнт узгодили при наданні Банком будь-яких послуг клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладання мі сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стілусом на планшетні у відділенні Банку, кнопки «Підпис, «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комлексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Позичальнику надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Позичальнику змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Позичальник надає Банку шляхом підписання способом, що узгоджені Сторонами вище.

Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та таких, що не потребують додаткових підтверджень.

Відповідно до розділу 1 «Істотні умови кредитування» Порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення - платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно графіку платежів.

Пунктом 4.1 Кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, зазначені згідно графіку. Шляхом зарахування на рахунок НОМЕР_1 відкритий у банку.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком щодня, не пізніше дня сплати ануїтетного платежу, зазначеного в графіку. Проценти розраховується на загальну суму кредиту, зазначеного в розділу 1 «Істотні умови кредитування».

Пунктом 4.2 кредитного договору б/н від 17.01.2022 року визначено, що для погашення заборгованості за кредитом позичальник до дати, зазначеній в графіку за споживчим кредитом зобов`язується вносити кошти у розмірі, що підлягає сплаті за договором, на рахунок, зазначений у чеку,, через термінал самообслуговування, касу, систему дистанційного обслуговування «Приват24», шляхом підключення послуги «Регулярний платіж» та будь- якими іншими каналами, якщо Банком надається така технічна можливість.

Відповідно до п. 3.3.2 Крединого договору визначено, що у разі порушення позичальником будь - якого із зобов`язань, передбачених умовами видачі та погашення кредиту, в т.ч. у разі порушення цільового використання кредиту банк на свій розсуд, має право змінити умови видачі та надання кредиту - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди за користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, термін виконання яких не настали, терміни вважається таким, що настали в зазначеному у повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами шляхом встановлення кредитного ліміту в сумі 50000 грн. із встановленням на рахунок № НОМЕР_2 на умовах, передбачених договором та в межах наданого кредиту, що підтверджується випискою за договором № б/н за період 17.01.2022 - 06.07.2023.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 на картковий рахунок № № НОМЕР_2 встановлено кредитний ліміт 50000,00 грн.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, із порушенням графіку погашення кредиту погодженого відповідачем, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.01.2022 року, останнє погашення здійснено заборгованості за кредитом здійснено 17.02.2022 року в сумі 2138.89 грн., внаслідок чого відповідно до п. 3.3.2 Кредитного договору у позивача виникло право на дострокове стягнення заборгованості.

Позивачем надіслано досудову вимогу ОСОБА_1 від 07.02.2023 вих. №№ SAMDNWFC8, що підтверджується описом цінного листа з описом із зазначенням ОСОБА_1 , претензія про наявність боргу . від 07.02.2023 вих. № SAMDNWFC8, проставлення печатки поштового відділення із датою 16.02.2023, списком 13 лютого 2023 згрупованих поштових відправлень та фіскальним чеком від 16.02.2023 року. Відповідно до досудової вимоги від 07.02.2023 вих. № SAMDNWFC8 прострочена заборгованість станом на 11.01.2023 становить 48611,11 грн. за наданим кредитом, 6750,00 грн. за відсотками, загальний розмір простроченої заборгованості 55361,11 грн.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач заборгованості в сумі 55361,11 грн., з яких 48611,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6750,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками., за договором б/н від 17.01.2022., остання дата нарахування відсотків 14.12.2022 року. На даний час відповідач не виконує зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.01.2022року у розмірі 55361,11 гривень, а також сплачений судовий збір.

На підтвердження своїх позовних вимог банк надав суду розрахунок заборгованості за договором укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 05.07.2023 року та виписку за договором № б/н за період 17.01.2022 - 06.07.2023.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Щодо заперечень відповідача в частині нарахування відсотків за користування кредитом під час дії воєнного стану суд зазначає наступне.

Законом № 2120 внесено зміни до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а які передбачають, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 08 листопада 2023 року затверджено Указ Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином заборони щодо нарахування відсотків за користування кредитом ЦК України під час дії воєнного стану не встановлено.

Також, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16 зазначено, що проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом».

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Зі змісту укладеного Кредитного договору б/н від 17.01.2021 року ОСОБА_1 вбачається що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, що спростовує доводи представника відповідача, що останнім не непогоджені розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Також суд вважає безпідставними посилання представника позивача, щодо не визначення строку дії банківської картки, оскільки умовами договору визначено порядок надання кредиту шляхом зарахування коштів на відкритий картковий рахунок відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору, факт отримання кредиту відповідачем визнається.

Як вбачається зі змісту анкети-заяви клієнта-фізичної особи від 17.01.2022 року із підписом відповідача сторони визнають простим електронним підписом такі способи підпису клієнта: ОТР-пароль, QR-код,, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку в мережі інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідних послуг та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції по переказу коштів тощо., або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає можливість клієнту зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгодженні сторонами вище. Сторони визнають правочин у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, які не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису сторони домовились вважати що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаним із електронними даними про будь -яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладання правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банку ОТП - паролю на фінансовий номер телефону клієнта, яким є номер НОМЕР_3 . Сторони узгодили, що банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису.

Сторонами погоджено графік платежів за споживчим кредитом від 17.01.2022 року та позичальника ОСОБА_1 ознайомлено із «Загальними умовами кредитів «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується відміткою Простий електронний підпис: ОТР ВІРНИЙ. Фінансовий номер телефону: НОМЕР_4 . 17.01.2022.

За змістом статей 205, 207 цього Кодексу договір, укладений в електронному вигляді, є таким, що укладений у письмовій формі.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон про електронну комерцію).

Незважаючи на те, що порядок надання банківських послуг не є предметом правового регулювання Закону про електронну комерцію, законодавець визначив, що цей Закон застосовується, зокрема, до послуг систем дистанційного обслуговування та надання платіжних послуг в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству України, а саме Закону України «Про банки і банківську діяльність» (частина друга статті 2).

Згідно статті 3 Закону про електронну комерцію електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до статті 11 Закону про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною (частина третя).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста).

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина восьма).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята).

Статтею 12 Закону про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже погоджені сторонами умови договору про надання банківських послуг в частині ідентифікації особи клієнта та підтвердження клієнтом здійснення операцій або укладення правочинів за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису не суперечать Закону про електронну комерцію та підтверджує підписання відповідачем графік платежів за споживчим кредитом від 17.01.2022 року та позичальника ОСОБА_1 ознайомлено із «Загальними умовами кредитів «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» АТ КБ «ПриватБанк».

Відносно доводів відповідача та його представника про форс-мажорні обставини, пов`язані із військовою агресією російської федерації проти України, як на підставу звільнення її від відповідальності за порушення договору, суд зазначає наступне.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався й наразі триває.

З листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що містить у відкритому доступі на електронному ресурсі https://ucci.org.ua вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому позивач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20.

Форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Отже, сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для невиконання зобов`язань. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання договору та військовими діями, що відповідачем, в свою чергу, не доведено.

Крім того, як підтвердив відповідач в судовому засіданні отриманні кредитні кошти останній використав для ведення комерційної діяльності, тобто не на споживчі цілі як визначено в п. 2.1 Кредитного договору, саме внаслідок чого не зміг вчасно виконати зобов`язання щодо повернення кредиту.

Крім того, що відповідач не був позбавлена можливості, після оголошення воєнного стану 24 лютого 2022 узгодити з позивачем, зміни до умов договору щодо порядку та строків повернення грошових коштів тощо.

Посилання відповідача та його представника на відсутність підтвердження надсилання вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та відсутність доказів отримання вищезазначеної вимоги відповідачем спростовується наявними в матеріалах справи описом цінного листа з описом із зазначенням ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , претензія про наявність боргу . від 07.02.2023 вих. № SAMDNWFC8, проставлення печатки поштового відділення із датою 16.02.2023; списком 13 лютого 2023 року згрупованих поштових відправлень із проставлення печатки поштового відділення із датою 16.02.2023 в п.8 якого заначено одержувача та адресу одержувача ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 ; та фіскальним чеком від 16.02.2023 року із зазначенням адреси АДРЕСА_1 .

Відповідачем в у судовому засіданні визнав, що постійно проживає за адресою фактичного місця проживання АДРЕСА_1 , не заперечує щодо не виконання умов кредитного договору, та звернення до позивача щодо реструктуризації заборгованості. Заперечення відповідача базуються на відсутності факту надсилання досудової вимоги.

Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 зазначила, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні одно предметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу.

А відтак, до застосування у даних спірних правовідносинах підлягають положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 17.01.2022 станом на 11.01.2023 визначену досудовою вимогою від 07.02.2023 року в сумі 55361,11 грн., з яких 48611,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6750,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141,247,263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.207, 525, 526, 530, 549, 628, 634, 638, 629, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17.01.2022 в сумі 55361 (п`ятдесят п`ять тисяч триста шістсот одну ) гривню 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місце знаходження та проживання:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження 49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги , 50 .

ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 14.02.2023 року.

Суддя: