Справа № 452/2437/23
УХВАЛА

20 лютого 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_2 адвоката Захарко Юлії Юріївни до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

за участю представника позивача ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2023 року у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_2 адвоката Захарко Ю.Ю. до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що при ухваленні згаданого рішення судом не було враховано та не надано жодної правової оцінки наступним нормативно обґрунтованим фактам та обставинам. Зокрема зазначив, що право власності на земельну ділянку площею 0,0429 га, кадастровий номер :09:142:0025 за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2012 року. Підставою для видачі наведеного Державного акта є Рішення Самбірської міської ради 24 сесії 6 скликання № 14 від 26 вересня 2012 року. Згідно цього рішення, на підставі, зокрема ст. 118 Земельного кодексу України, вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 429 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач підсумовує, що на підставі аналізу викладених документів та норм Земельного кодексу України, він 28 грудня 2012 року набув право власності на земельну ділянку площею 0,0429 га, кадастровий номер :09:142: 0025 за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку безоплатної приватизації. Також, посилаючись на норми законодавства та висновки, викладені у постановах Верховного Суду резюмує, що оскільки він набув право власності на згадану земельну ділянку в порядку безоплатної приватизації, то така земельна ділянка є його особистою приватною власністю, і режим спільного сумісного майна подружжя на цю земельну ділянку не поширюється, відповідно, поділу як майно подружжя вона не підлягає, тому у цій частині задоволенню позов не підлягає.

Щодо посилання у заочному рішенні на п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та правову позицію висловлену у постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року у справі №6-814цс15 та у постанові у Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі №199/2099/1 7 (провадження 61-35533св18), то викладені судові рішення стосуються правовідносин, де має місце юридичний факт поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди, що знаходиться на земельній ділянці, яка отримана в приватну власність шляхом приватизації. Проте, за даних фактичних обставин, позивачем не було заявлено позовних вимог про виділ конкретної частини будинку, будівлі, споруди, а лише про визнання права власності на ідеальну частину житлового будинку, відповідно викладені правові висновки не підлягають врахуванню судом при вирішенні спору у цій справі.

Щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зазначає, що вказаний житловий будинок є також його особистою власністю, оскільки був побудований на земельній ділянці, яка є його особистою власністю, а також за рахунок його коштів, його силами, засобами та без жодної участі позивача. Вважає, що викладені обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач зазначає, що не був повідомлений про розгляд наведеної справи, оскільки він фактично постійно проживає у місті Львові, так як працює будівельником, тому не мав можливості отримувати судові повістки про виклик до суду. Про існування заочного рішення суду від 08.12.2023 року дізнався із Єдиного реєстру судових рішень, де ознайомився із його змістом. Копію рішення не отримував.

Враховуючи наведене, просить суд скасувати заочне рішення суду від 08.12.2023 року у наведеній справі і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив здійснювати судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення у його відсутності, у зв`язку із неможливістю з`явитись в судове засідання, так як працює на будівництві у м. Львові. Наведену заяву підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, представник позивачки адвокат Захарко Ю.Ю. в судовому засіданні зазначила, що заявником не долучено доказів на обгрунтування, викладених ним у заяві про перегляд заочного рішення обставин. Наведене ним зводиться до незгоди із заочним рішенням суду. Крім того, у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи. Відповідач вказує, що проживає та працює на будівництві у м.Львів, проте у поданих ним заявах зазначає лише адресу, яка міститься у позовній заяві. Беручи до уваги викладене, просила суд залишити заяву про скасування заочного рішення суду від 08.12.2023 року, подану відповідачем, без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши обставини заяви, суд доходить висновку про задоволення заяви поданої ОСОБА_1 із таких підстав.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведене в сукупності, зокрема доводи відповідача, викладені в заяві, думку представника позивачки, суд дійшов висновку, що вказане рішення слід скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому підлягають перевірці судом.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року у цивільній справі №452/2437/23 за позовом представника ОСОБА_2 адвоката Захарко Юлії Юріївни до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання по справі за позовом представника ОСОБА_2 адвоката Захарко Юлії Юріївни до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя призначити на 15 березня 2024 року на 10 год. 00 хв. у відкритому засіданні в приміщенні Самбірського міськрайонного суду Львівської області за адресою: Львівська область, місто Самбір, вулиця Мазепи, 18.

Встановити відповідачу строк подання відзиву до суду протягом п`ятнадцяти днів, з одночасним направленням відзиву та додатків до нього всім учасникам розгляду справи, а суду доказів такого відправлення.

У підготовче засідання викликати осіб, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст повної ухвали буде складено 26.02.2024 року.

Суддя