Справа № 524/3134/23
Провадження № 2/524/287/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Управляюча компанія «Зараз-5» про визнання неправомірними дій по нарахуванню заборгованості по оплаті вартості постачання послуги у вигляді постачання теплової енергії, покладення зобов`язання щодо здійснення перерахунку вартості постачання послуги у вигляді постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В:

У судове засідання залучені до участі у справі сторони, які були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, не прибули, причини неявки не повідомляли.

Як постає з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а спір між позивачем та відповідачем виник з приводу обчислення вартості послуги з постачання теплової енергії до кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У ст. 317 цього Кодексу України визначено зміст права власності, зокрема:

1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже позивач як власник зазначеного житлового приміщення має право володіння, користування та розпорядження таким майном.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

ВП ВС у постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 визначила правову позицію, а саме, що нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 910/10647/18.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості по оплаті вартості комунальних послуг платежів, які надаються при користуванні житловим приміщенням - нерухомим майном, невиконання певних зобов`язань щодо цього майна, оскарження розмірів вартості послуг та інших дій та бездіяльності з утримання нерухомого майна, поширюються норми виключної підсудності спорів, що виникли з приводу нерухомого майна.

Звідси суд дійшов висновку, що спір у цій справі виник з приводу об`єкта нерухомого майна, зокрема щодо користування ним у вигляді його утримання, волевиявлення певних осіб щодо використання цього нерухомого майна як житлових приміщень для проживання і користування відповідними послугами у сфері житлово-комунального господарства, обчислення та внесення щомісячних платежів вартості відповідних житлово-комунальних послуг, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України такий спір має бути розглянутий судом за місцезнаходженням цього нерухомого майна.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 31 цього Кодексу суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Тому суд відповідно ч. 1 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України вважає за необхідне передати справу на розгляд по суті до Києво-Святошинського районного суду Київської області за правилами виключної підсудності за місцем знаходження об`єкту нерухомого майна - житлового приміщення - кв. АДРЕСА_1 , належної на праві власності відповідачеві.

Справа по суті в Автозаводському районному суді м. Кременчука не розглядалася.

Керуючись ст. 30, 31, 198 - 200, 258 - 261, 352 - 354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Управляюча компанія «Зараз-5» про визнання неправомірними дій по нарахуванню заборгованості по оплаті вартості постачання послуги у вигляді постачання теплової енергії, покладення зобов`язання щодо здійснення перерахунку вартості постачання послуги у вигляді постачання теплової енергії - направити на розгляд по суті до Києво-Святошинського районного суду Київської області за правилами виключної підсудності за місцем знаходження об`єкту нерухомого майна - житлового приміщення - кв. АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 .

Спір про підсудність справи між судами не допускається.

Ухвала виготовлена та підписана 14 лютого 2024 року. Ухвала набирає законної сили негайно після її виготовлення та підписання (проголошення).

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти діб з дня виготовлення та підписання (проголошення).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя: