Справа № 738/2109/24
№ провадження 2/738/585/2024
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

11 листопада 2024 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

судді - Волошиної Н.В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Іванько А.С.,

учасників справи:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Гнип Л.Ф.

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Менська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

І. Зміст позовних вимог.

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Менська міська рада Чернігівської області, в якій просив позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою позовну заяву мотивує тим, що 09 червня 2023 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач постійно нехтувала сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникали сварки в сім`ї, внаслідок чого їх сімейне життя поступово погіршувалося та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2024 року шлюб з відповідачем розірвано. З моменту народження ОСОБА_4 відповідачка не проживає з дитиною, не бере участі в його утриманні та вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує його харчуванням, медичним доглядом, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не відвідує його. Дитина проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні. Жодних об`єктивних обставин, які б вказували на наявність перешкод у виконанні ОСОБА_3 материнських обов`язків щодо свого сина ОСОБА_4 відсутні. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання дитини. Менською міською радою, як органом опіки та піклування, прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання на 11 жовтня 2024 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 листопада 2024 року.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позовну заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , судове засідання не з`явилася, була викликана в суд через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України, заяв про розгляд справи за її участю, відзиву на позовну заяву суду не надала.

Ухвалою від 11 листопада 2024 року, з урахуванням думки представників позивача, постановлено провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, пояснила, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, на комісії підтвердила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, зазначила, що їй не цікава доля дитини, як і доля двох її старших дітей, стосовно яких вона позбавлена батьківських прав. Після пологового будинку, відповідачка близько двох тижнів була з дитиною, працівники соціальних служб надавали їй рекомендації по догляду за дитиною, до яких вона не прислуховувався, а потім взагалі залишила дитину на батька та бабу, написала заяву про відмову від дитини та не бажання її виховувати.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.8).

З акту про результат візиту №40 від 27 травня 2024 року, вбачається, що під час візиту за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , в будинку санітарно-гігієнічні умови потребують покрашення (наявний запах сечі, недопалки сигарет неподалік дорослого ліжка), зі слів ОСОБА_3 її син ОСОБА_4 проживає з бабусею по АДРЕСА_2 . Членами комісії ОСОБА_3 були надані рекомендації щодо покращення санітарно-гігієнічних умов в будинку, рекомендовано забрати дитину від бабусі та в повному обсязі виконувати батьківські обов`язки, попереджено про наслідки невиконання нею батьківських обов`язків, на що ОСОБА_3 повідомила, що добровільно написала заяву, в якій відмовляється від свого сина ОСОБА_4 (а.с.17).

Відповідно до акту візиту №45 від 10 червня 2024 року здійснено візит за місцем проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , під час якого було встановлено, що остання за вказаною адресою відсутня, зі слів ОСОБА_7 остання могла перебувати по АДРЕСА_3 . По приїзду за вказаною адресою було встановлено, що в будинку перебувала сумнівна компанія, яка розпивала спиртні напої, ОСОБА_3 знаходилася в стані сильного алкогольного сп`яніння, під час спілкування повідомила, що відмовляється від сина, жити з ОСОБА_7 не хоче, останню було повідомлено про засідання комісії з питань прав дитини, яке відбудеться 11 червня 2024 року, на якому буде розглядатись питання про доцільність позбавлення її батьківських прав (а.с.18).

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченої приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Ніколаєнком С.В. 26 березня 2024 року та зареєстрованої за №607, остання дає згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не заперечує, що з моменту народження дитини не проживає з дитиною, не бере участі у його утриманні та вихованні (а.с.12).

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2024 року ОСОБА_3 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.20).

Судом також встановлено, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2023 року ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13-16).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Менської міської ради від 26 серпня 2024 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на те, що матір дитини не бере участі у вихованні свого сина ОСОБА_4 , не цікавиться його життям та здоров`ям, проживає від нього окремо, не займається його вихованням, не спілкується з ним та не відвідує, відмовилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина, виявила бажання, щоб її позбавили батьківських прав стосовно дитини (а.с.22).

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації від 15 жовтня 2024 року за № 01-16/06/371, ОСОБА_2 перебуває на обліку у відділі реалізації державної соціальної підтримки №1 управління соціального захисту населення Корюківської РДА і одержує щомісячну допомогу при народженні дитини на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01липня 2023 року по 30 червня 2026 року у розмірі 860 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона підтримує дружні стосунки з матір`ю позивача, знає ОСОБА_7 майже 18 років, а його колишню дружину близько 2 років. Протягом всього часу, як вона знає ОСОБА_5 , остання зловживає алкоголем, вживала алкогольні напої і під час вагітності, народжувала дитину у стані алкогольного сп`яніння, у пологовому будинку залишила дитину без нагляду, з пологового будинку дитину забирав ОСОБА_7 , після пологового будинку ОСОБА_5 десь тижнів два побула з дитиною, проте відмовлялася дитину годувати, купати, міняти підгузки, а потім взагалі залишила дитину на чоловіка та пішла з дому. Періодично навідувалася додому, але дитиною не займалася, не виявляла до дитини ніякого інтересу. Дитиною опікується батько та бабуся.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що знає позивача ОСОБА_7 більше 10 років, а відповідача ОСОБА_5 десь два з половиною роки, як ОСОБА_7 привіз її з м. Бахмача. ОСОБА_5 всю вагітність проходила в стані алкогольного сп`яніння, після народження дитини вона протрималася два тижні й знову стала зловживати алкоголем, має низький батьківський потенціал, залишила дитину на ОСОБА_7 , а сама весь час перебуває у сумнівних компаніях, шукає де випити та погуляти, п`яна спить під парканами, та на зроблені їй зауваження відповідає, що таке життя її влаштовує. До ОСОБА_7 може прийти лише попросити гроші чи поїсти, а дитина її взагалі не цікавить.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України).

При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або за забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Менської міської ради від 26 серпня 2024 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на те, що матір дитини не бере участі у вихованні свого сина ОСОБА_4 , не цікавиться його життям та здоров`ям, проживає від нього окремо, не займається його вихованням, не спілкується з ним та не відвідує, відмовилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина, виявила бажання, щоб її позбавили батьківських прав стосовно дитини

Виходячи з встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню сина, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, не проживає разом з ним, не спілкується, не проявляє до нього належної турботи та уваги, не бере участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться його життям, не піклується про його здоров`я, його фізичний, духовний та моральний розвиток, бажає, щоб її позбавили батьківських прав, про що написала заяву, яка посвідчена нотаріально, і це все в сукупності свідчить про відсутність у неї інтересу до дитини. Саме позивач, як батько дитини, оформив на себе соціальну допомогу по догляду за дитиною до 3-х років, займається вихованням дитини, піклується про стан здоров`я дитини, відвідує лікарів, забезпечує дитину всім необхідним, харчуванням, одягом.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення матері від виховання сина та приходить до висновку про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 58, 60 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Менська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Представник позивача:

ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідач:

ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Третя особа:

Менська міська рада Чернігівської області, місцезнаходження: вул. Героїв АТО, 6 м. Мена Чернігівська область, індекс 15600, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04061777.

Повний текст рішення складений 18 листопада 2024 року.

Суддя Н.В. Волошина