ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа:766/1371/24

провадження 22ц/819/267/24

22 серпня 2024 року м.Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Ус О.В., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей- Колект»,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою на дії органу примусового виконання, в якій просив:

- визнати дії державного виконавця Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Костенко Анастасії Олегівни щодо винесення постанови ВП №48999290 від 12 жовтня 2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №48999290 за виконавчим листом №654/4026/13-ц, виданим 31 березня 2014 року Голопристанським районним судом Херсонської області, неправомірними та незаконними;

- скасувати постанову державного виконавця Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Костенко Анастасії Олегівни ВП №48999290 від 12 жовтня 2015 року про відкриття виконавчого провадження;

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Міщенко Л.М., ВП №48999290 від 18 січня 2024 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) Міщенко Л.М., ВП №48999290 від 18 січня 2024 року про стягнення з боржника виконавчого збору;

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) Міщенко Л.М., ВП№48999290 від 18 січня 2024 року про арешт коштів боржника.

Скарга мотивована тим, що 31 березня 2014року Голопристанським районним судом Херсонської області виданий виконавчий лист №654/4026/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1743020,50грн., який пред`явлений стягувачем до виконання до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ).

Постановою державного виконавця Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Костенко А.О. від 12 жовтня 2015року відкрито виконавче провадження ВП №48999290 за виконавчим листом №654/4026/13-ц від 31 березня 2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Скаржник вважав, що зазначена постанова від 12 жовтня 2015року є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки виконавчий лист не відповідав вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі замість повного найменування стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» зазначено скорочене найменування ТОВ «Кей-Колект»; відсутні обов`язкові дані боржника ідентифікаційний номер платника податків або номер і серія паспорта; інші дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, тощо. За наведених обставин, державний виконавець був зобов`язаний відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2015р.), відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Також боржнику у визначений Законом спосіб (рекомендованим відправленням з відміткою про вручення) не направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2015року, з приводу чого він не був повідомлений про наявність відкритого виконавчого провадження та наданий йому 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду від 30 грудня 2013року про стягнення заборгованості.

Після відкриття виконавчого провадження, протягом восьми років жодні виконавчі дії виконавцем не проводилися.

Разом з цим, 18 січня 2024 року головним державним виконавцем Вишневого ВДВС Міщенко Л.М. прийнято постанови:

про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні кошти на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1917691,55 грн.;

про стягнення з боржника ОСОБА_1 у ВП №48999290 виконавчого збору у розмірі 174302,05грн.;

про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника ОСОБА_1 у розмірі 369,00грн., які скаржник вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Про зазначене виконавче провадження він дізнався лише 18 січня 2024року, ознайомившись з наведеними постановами в Єдиному порталі державних послуг «Дія», з приводу чого вважав, що строк звернення до суду зі скаргою ним не пропущений.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року, з урахуванням ухвали суду від 02 травня 2024 року про виправлення описки у судовому рішенні, скарга ОСОБА_1 задоволена частково.

Визнано неправомірними дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо початку примусового виконання у виконавчому провадженні № 48999290.

Визнано неправомірними та скасовано постанови головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М., у виконавчому провадженні № 48999290 від 18 січня 2024 року про:

- визначення для боржника ОСОБА_1 загальної суми мінімальних витрат у виконавчому провадженні в розмірі 369,00 грн.;

- стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 174302,05грн.;

-накладення арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

У решті заявлених вимог скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №48999290 від 12 жовтня 2015року та встановлення для боржника 7-денного строку для добровільного виконання судового рішення, державний виконавець згідно вимог ст.25 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2015рік) був зобов`язаний направити боржнику копію зазначеної постанови. В ході розгляду справи ВДВС не надав доказів на підтвердження одержання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження та його обізнаність про відкрите виконавче провадження, що згідно вимог ст.27 ч.1 Закону унеможливлювало для виконавця можливість розпочинати вчинення дій з примусового виконання судового рішення. Внаслідок несвоєчасного отримання скаржником постанови про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 був позбавлений можливості добровільно виконати рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем. Суд першої інстанції вважав, що за наведених обставин для боржника не закінчився строк для добровільного виконання рішення суду.

Про наявність відкритого виконавчого провадження боржник дізнався 18 січня 2024року, доказів на спростування цього твердження виконавчою службою не надано, а відтак, звернувшись до суду зі скаргою 29 січня 2024року ОСОБА_1 не пропустив строки, передбачені ст.448 ч.1 ЦПК України.

Суд зазначив про безпідставність доводів скаржника щодо невідповідності виконавчого листа №654/4026/13-ц від 31 березні 2014року вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та відсутність у виконавця підстав для відкриття виконавчого провадження.

Оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження в 2014році до подання стягувачем в особі ТОВ «Кей-Колект» заяви про повернення виконавчого документу без виконання в 2023році, ВДВС не вчинялися жодні виконавчі дії з примусового виконання виконавчого документа, то державним виконавцем Міщенко Л.М. безпідставно винесено постанови від 18 січня 2024року про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження; стягнення з боржника виконавчого збору та накладення арешту на кошти ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду від 30 квітня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, не дослідив належним чином докази та в результаті їх неправильної та необ`єктивної оцінки зробив помилковий висновок про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Скаржник зазначив, що з 12 жовтня 2015р. по 18 січень 2024р. у Вишневому ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебувало виконавче провадження №48999290 з виконання виконавчого листа №654/4026/13-ц від 31 березня 2014року, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 1 743 020,50 грн.

Постановою державного виконавця від 12жовтня 2015року було відкрито виконавче провадження, копія якої направлена боржнику для виконання та стягувачу для відома.

Оскільки ОСОБА_1 рішення суду в добровільному порядку не виконав, 18 січня 2024року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, які виділено в окремі провадженні №73910158 та №73910884.

Стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження проводиться незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, тому виконавець під час винесення оскаржуваних постанов від 18 січня 2024року діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений ст.27, 40 Законом України «Про виконавче провадження».

ВДВС зауважив, що оскаржувані постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження від 18 січня 2024 року, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а можуть бути оскаржені до адміністративного суду, з приводу чого провадження у справі підлягає закриттю.

Правова позиція інших учасників

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) не з`явився, причини неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином у відповідності до вимог частини шостої статті 128 ЦПК України, про що свідчить довідка про доставку судової повістки на офіційну електрону пошту відділу.

Представник ОСОБА_1 адвокат Бешуля К.С. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши про законність та обґрунтованість ухвали суду від 30 квітня 2024року.

У заяві від 21 серпня 2024року ТОВ «Кей-Колект» просило розгляд справи проводити без участі представника товариства.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, які з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом

31 березня 2014 року Голопристанським районним судом Херсонської області виданий виконавчий лист №654/4026/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 743 020,50грн., який пред`явлений стягувачем до виконання до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області Костенко А.О. від 12 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №48999290 по виконанню виконавчого листа №654/4026/13-ц від 31 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1743020,50 грн. Боржнику наданий семиденний термін з моменту винесення (отримання) постанови для добровільного виконання судового рішення.

05 грудня 2023року на адресу Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якому в 2019році виконавче провадження передано на виконання від Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області, надійшла заява ТОВ «Кей Колект» від 29 листопада 2023року про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання на підставі ст.37 ч.1 п.1 Закону України «Про виконавче провадження» - стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Постановами головного державного виконавця Міщенко Л.М. від 18 січня 2024року у ВП №48999290 визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369,00грн. та стягнутий виконавчий збір у розмірі 174302,05грн.

Постановою державного виконавця від 18 січня 2024року накладений арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1917691,55грн.

Постановою державного виконавця від 18 січня 2024року виконавчий лист №654/4026/13-ц, виданий 31 березня 2014 року Голопристанським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, повернутий стягувачу на підставі поданої ТОВ «Кей Колект» заяви про повернення виконавчого документа. Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження виділено в окремі виконавчі провадження.

Постановами головного державного виконавця від 19 січня 2024року відкрито виконавче провадження ВП №73910884 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 174302,05грн. та накладений арешт на грошові кошти боржника у ВП №73910884.

Постановами головного державного виконавця від 19 січня 2024року відкрито виконавче провадження ВП №73910158 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 369,00грн. та накладений арешт на грошові кошти боржника у ВП №73910158.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Таким чином, у разі незгоди з вищезазначеним рішенням, особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Щодо визнання неправомірними дій ВДВС про початок примусового виконання у виконавчому провадженні

Згідно частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2015року), державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною п`ятою наведеної норми Закону, передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону, у зазначеній вище редакції, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (частина перша статті 27 Закону).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції вважав, що оскільки в ході розгляду справи не був наданий документ, який підтверджує отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2015року, то для боржника не закінчився строк для добровільного виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості, а для державного виконавця не настав момент для початку примусового виконання рішення.

Проте погодитися з судовим рішенням в цій частині не можна, оскільки неотримання боржником з незалежних від державного виконавця причин копії постанови про відкриття виконавчого провадження, не може бути підставою для визнання дій виконавця неправомірними та скасування прийнятих ним рішень.

Обов`язковими підставами визнання рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця неправомірними є не лише сам по собі факт недотримання ним вимог Закону України «Про виконавче провадження», а й порушення прав сторони виконавчого провадження.

Будучи обізнаним про наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «Кей-Колект», ухвалення Голопристанським районним судом Херсонської області рішення від 30 грудня 2013року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 743 020,50грн., боржником протягом тривалого часу не вчинялися дії по виконанню судового рішення, а відтак посилання ОСОБА_1 на те, що факт неналежного його повідомлення про відкриття виконавчого провадження вплинув на можливість добровільного виконання ним рішення суду у наданий державним виконавцем строк не є переконливими.

За змістом частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, а тому з урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях державного виконавця порушень вимог законодавства, діючого на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження та можливість вчинення виконавцем дій щодо примусового виконання судового рішення у відповідності до положень частини першої статті 27 Закону.

З огляду на викладене, ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 30 квітня 2024року в частині визнання неправомірними дій Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо початку примусового виконання у виконавчому провадженні №48999290, підлягає скасуванню. Судове рішення в наведеній частині судом апеляційної інстанції не постановлюється, оскільки відповідні вимоги ОСОБА_1 до суду не пред`являлися.

Щодо визнання неправомірними та скасування постанов про визначення суми мінімальних витрат у виконавчому провадженні та стягнення виконавчого збору

Частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на січень 2024року) визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (частина друга статті 42 Закону).

У справі встановлено, що постановами головного державного виконавця Міщенко Л.М. від 18 січня 2024року у ВП №48999290 визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369,00грн. та стягнутий виконавчий збір у розмірі 174302,05грн.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, Законом визначено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції, визнавши постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій неправомірними та ухваливши судове рішення про їх скасування, як суд, який видав виконавчий документ на виконання ухваленого ним судового рішення, не звернув уваги на те, що спір в зазначеній частині не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами цивільного судочинства, тому припустився порушення відповідних норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо підвідомчості адміністративному суду спору стосовно оскарження постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій є обґрунтованими, тому скарга ОСОБА_1 у відповідній частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом пункту 1 частини першої статті 186 і пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскаржувана ухвалу суду в частині визнання неправомірними та скасування постанов головного державного виконавця Вишневого ВДВС Міщенко Л.М. у виконавчому провадженні № 48999290 від 18 січня 2024 року про визначення для боржника ОСОБА_1 загальної суми мінімальних витрат у виконавчому провадженні в розмірі 369,00 грн.; стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 174302,05грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі в зазначеній частині закриттю, з роз`ясненням заявнику його права на оскарження цих постанов в порядку адміністративного судочинства.

Щодо скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно пункту 6 частини третьої статті 18 Закону, виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право, серед іншого, накладати арешт на майно боржника.

За матеріалами справи встановлено, що 29 листопада 2023року ТОВ «Кей-Колект» направило до Вишневого ВДВС заяву про повернення стягувачу без виконання, в порядку статті 37 частини першої пункту 1 Закону «Про виконавче провадження», виконавчого листа №654/4026/13 виданого 31 березня 2014року Голопристанським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Згідно штампу вхідної кореспонденції заява одержана ВДВС 05 грудня 2023року.

Постановою державного виконавця у виконавчому провадженні ВП №48999290 від 18 січня 2024року виконавчий документ повернутий стягувачу.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що 18 січня 2024року у державного виконавця, який був обізнаний з поданою стягувачем заявою про повернення виконавчого листа, були відсутні правові підстави, передбачені ст.56, 18 Закону України «Про виконавче провадження», на винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника у виконавчому провадженні ВП №48999290 у розмірі 1 917 691,55грн., як такої, що не була направлена на реальне виконання рішення суду, тому визнання постанови від 18 січня 2024року про накладення арешту на кошти, що належать боржнику ОСОБА_1 , неправомірною та її скасування, є правильним.

Частиною першою статті 369 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржується, тому в решті вона не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 квітня 2024 року в частині визнання неправомірними дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо початку примусового виконання у виконавчому провадженні № 48999290, скасувати.

Цю ж ухвалу суду в частині визнання неправомірними та скасування постанов головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М. у виконавчому провадженні № 48999290 від 18 січня 2024 року про визначення для боржника ОСОБА_1 загальної суми мінімальних витрат у виконавчому провадженні в розмірі 369,00 грн.; стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 174302,05грн., скасувати.

Провадження у справі в зазначеній частині закрити.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 його право на оскарження постанов головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М. у виконавчому провадженні № 48999290 від 18 січня 2024 року про визначення для боржника загальної суми мінімальних витрат у виконавчому провадженні в розмірі 369,00 грн. та стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 174302,05грн. в порядку адміністративного судочинства.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2024року.

Головуючий В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько