ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1203/19 Номер провадження 22-ц/814/247/24Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря: Владімірова Р.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Салашного Михайла Олексійовича на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Святецька І.В., Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопада 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання шлюбу, зареєстрованого 04 липня 2019 року Шевченківським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області між останньою та їх батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недійсним.

Вказували, що під час оформлення своїх спадкових прав, після звернення до органу ДРАЦС випадково дізналися про укладення шлюбу між їх батьком та відповідачем.

Вважають вказаний шлюб фіктивним, оскільки під час здійснення реєстрації шлюбу їх батько вже тривалий час хворів на онкологічне захворювання, приймав психотропні та сильнодіючі знеболювальні засоби і не міг повністю усвідомлювати значення своїх дій, а відповідач ОСОБА_3 , яка здійснювала догляд за ним, з метою заволодіння частиною належного йому майна, скористалася його безпорадним станом та уклала з ним шлюб.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не надано належних і допустимих доказів наявності у ОСОБА_4 дефекту волі під час укладення шлюбу.

Посилаючись на положення частини першої статті 225 ЦК України, суд дійшов висновку, що надані докази не підтвердили абсолютну неспроможність останнього усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними у зазначений час.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Салашний М.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Вказував, що судом було надано невірну правову оцінку доказам по справі, зокрема безпідставно не прийнято до уваги висновки посмертної судово-психіатричної експертизи, яка є належним доказом та доводить заявлені позовні вимоги.

Разом з цим, наголошує, що пояснення допитаних в ході розгляду справи свідків не заслуговують на увагу та не можуть розцінюватись як належні докази.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Салашного М.О задоволено.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення .

Визнано недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області 04 липня 2019 року, із дня його укладення.

Постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_4 є батьком позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

04 липня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до ст. 33 СК України, уклав шлюб із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про шлюб №826.

Державна реєстрація шлюбу була проведена у лікарні на підставі лікарської довідки, виданої Полтавською обласною клінічною лікарнею ім. М.В. Скліфосовського, про що подружжю видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Вважаючи, що на час укладення шлюбу ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними внаслідок довготривалого онкологічного захворювання, яке супроводжувалось прийманням сильнодіючих ліків, позивачі звернулися до суду з позовом про визнання вказаного шлюбу недійсним та таким, що порушує їх права як спадкоємців.

В ході розгляду справи, позивачами було ініційовано проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення якої просили доручити експертам Полтавської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Мальцева.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №361 від 22 вересня 2020 року ОСОБА_4 на час укладення шлюбу 04 липня 2019 року з ОСОБА_3 страждав на психічний розлад у вигляді вираженого астенічного розладу органічного походження /внаслідок онкологічного захворювання/, який істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Під час судового розгляду буди допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в присутності яких в приміщенні лікарні укладався оспорюваний позивачами шлюб, які пояснили, що ОСОБА_4 не перебував в пригніченому настрої та не виглядав таким, що перебуває під тиском фізичного чи прибічного насильства. Вів себе адекватно ситуації, чітко висловлював свою волю на укладання шлюбу зі ОСОБА_7 та особистого поставив свій підпис, після чого отримав свідоцтво про шлюб.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку про недоведеність належними доказами абсолютної неспроможності ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що могло б свідчити про відсутність в нього волі на укладання шлюбу.

При цьому, суд зазначив, що сам висновок експертизи не є категоричним, не містить вказівки про абсолютну неспроможність нареченого ОСОБА_4 станом на час укладання шлюбу розуміти значення своїх дій та керувати ними, а також вказаний висновок не встановлює міри, до якої така здатність в нього була обмежена.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхні дітей, а також в інтересах- держави та суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Згідно з частиною другою статті 24 СК України реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

У частині першій статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, згідно з якими: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відтак, підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

При розгляді справ про визнання шлюбу недійсним суд має брати до уваги наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємовідносин, а також інгуші обставини, шо мають істотне значення.

Матеріалами справи доводиться, що в 2015 році у ОСОБА_4 вперше було виявлено онкологічну патологію, яку почали лікувати лише з осені 2018 року внаслідок безсимптомного перебігу хвороби до цього часу.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавской области від 21.01.2020 р. встановлено факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки та перебування ОСОБА_3 як дружини на утриманні ОСОБА_4 .

Надаючи правову оцінку доказу у вигляді висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції вказав, що остання не є тим належним та беззаперечним доказом, який би доводив дефект волі ОСОБА_4 на укладанням шлюбу.

Скасовуючи попереднє рішення апеляційної інстанції, Верховний суд вказав, що ні з акту судово-психіатричного експерта від 22 вересня 2020 року № 361, ні з опису симптомів та проявів встановленого у ОСОБА_4 психічного розладу неможливо безумовно встановити його тяжкість і здатність сповна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а отже передчасним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у ОСОБА_4 вільного волевиявлення на укладення шлюбу.

При новому апеляційному розгляді, колегією суддів на виконання вказівки Верховного Суду, на підставі клопотання адвоката Лучко Т.І. було призначено додаткову посмертну судово-психіатричної експертизу для з`ясування ступеня тяжкості у ОСОБА_4 на момент укладання шлюбу психічного розладу, оскільки останній не був встановлений під час попередньої експертизи.

Згідно висновку додаткової судово-психіатричної експертизи №544 від 08 листопада 2023 року, ОСОБА_4 в момент підписання нотаріально посвідченого доручення 03 липня 2019 року на ім`я ОСОБА_3 та станом на 04 липня 2019 року на час реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 виявляв ознаки психічного розладу органічного походження (внаслідок онкологічного захворювання).

Вказаний психічний розлад не відноситься до тяжких психічних розладів і не позбавляв його здатності сповна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним 03 липня 2019 року в момент підписання нотаріально посвідченого доручення на ім`я ОСОБА_3 та не позбавляв його здатності сповна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними 04 липня 2019 року на час реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 .

За змістом п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Таким чином, беручи до уваги висновки проведених по справі експертиз, якими не встановлено абсолютної неспроможності ОСОБА_4 розуміти значенням своїх дій та керувати ними, натомість встановлена можливість ОСОБА_4 сповна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними як станом на час підписання нотаріально-посвідченого доручення 03 липня 2019 року, так і під час укладання шлюбу 04 липня 2019 правових підстав для визнання шлюбу недійсним у відповідності до ч.1 ст.40 СК України по справі не має.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог, не спростовують та не містять посилань на обставини, які б свідчили про їх помилковість.

Так, в даному випадку, до предмета доказування в розумінні положень ст. 77 ЦПК України відноситься доведення факту наявності у ОСОБА_4 дефекту волі на укладення шлюбу з підстав його хвороби та необхідності приймати у зв`язку з цим сильнодіючі медичні препарати.

Належними та допустимим доказами вказаної обставини мають бути висновки відповідних судово-психіатричних експертиз.

Проведені по справі посмертні судово-психіатричні експертизи не містять категоричних висновків про те, що ОСОБА_4 на час укладанням шлюбу не розумів значення своїх дій та їх не усвідомлював, а навпаки доводять наявну в нього можливість сповна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними як станом на час підписання нотаріально-посвідченого доручення, так і під час укладання шлюбу.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору та свідчили б про невірний розподіл судових витрат по справі.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Салашного Михайла Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 27 лютого 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна Г. Л. Карпушин О.В. Прядкіна