ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 лютого 2024 року

м.Харків

справа № 646/3270/20

провадження № 22-ц/818/794/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

треті особи: Акціонерне товариство «Альфа Банк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа Банк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом скасування записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Погосян Маргарити Арсенівни на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді ЄжоваВ.А.,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Альфа Банк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом скасування записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить заборонити усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна а саме: квартири АДРЕСА_1 , передати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 на зберігання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 липня 2020 рокувідкрито провадження по даній цивільній справі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 липня 2020 року клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , передати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 на зберігання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Погосян МаргаритаАрсенівнапросить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що в заяві про забезпечення позову, як і в ухвалі суду першої інстанції не наведено жодних підстав для забезпечення позову, не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, що зазначено у заяві, не вказано яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, не приведено обставин та не надано документів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, оскаржувана ухвала суду першої інстанції порушує права ОСОБА_2 , як власника квартири, оскільки його квартиру передано ОСОБА_1 на зберігання. Отже фактично заборонено відповідачу користуватися належним йому майном, яке належить апелянту на праві власності.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом скасування записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Як на підставу вимог щодо вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 посилався на те, що не зважаючи на той факт, що судом було визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, АТ«Альфа Банк» в порушення вимог чинного законодавства, здійснив відчуження квартири АДРЕСА_1 , що є перешкодою в поверненні майна позивачу. Також зазначає, що перереєстрація квартири ускладнює ефективний захист порушеного права, за захистом якого він звернувся. Реєстрація права власності на квартири за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 дозволяє останньому у будь-який момент продати квартири, що у разі задоволення позову призведе до істотного ускладнення виконання або неможливості виконання у майбутньому рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого судового рішення відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, - колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим колегія суддів вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом передачі квартири на зберігання позивачеві не відповідає вимогам закону, оскільки порушує право апелянта на користування належним йому майном.

Заборона усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті унеможливить зміну власника спірного майна до моменту закінчення розгляду справи, що, у свою чергу, відповідає меті забезпечення позову,тому є достатнім заходом забезпечення даного позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що співмірним, необхідним і достатнім заходом забезпечення позову у спірних правовідносинах є вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Підстав для передачі ОСОБА_1 квартириу АДРЕСА_1 на зберігання колегія суддів не вбачає.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Погосян Маргарити Арсенівни - задовольнити частково.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 липня 2020 року в частині передачі на зберігання ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 - скасувати та в задоволенні вимог заяви в цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 28.02.2024 року.