ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/342/24 Справа № 216/5428/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
09 липня 2024 року м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/5428/21 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №101 від 09.10.2019, що виникла станом на 14.05.2021, у сумі 99 025 гривень 38 коп., з яких: 63 896 гривень 24 коп. - заборгованість за кредитом, 8 (вісім) гривень 46 коп. - заборгованість за процентами, 34 657 гривень 63 коп. - заборгованість за комісією, 463 гривні 05 коп. - штрафні санкції.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 270 гривень 00 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та у задоволенні даних вимог (про стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту) - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 737 гривень 75 копійок.

У подальшому до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 подана її представником Касьн М.С. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з АТ «ПУМБ» понесених у суді апеляційної інстанції витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Зазначену заяву було призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява відповідача підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині 4 ст. 62 ЦПК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, і вказана судова практика є незмінною.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У заяві представник відповідача просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., на підтвердження чого надав копії таких документів: договір №01про надання правової допомоги від 03.01.2023 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги № 01 від 03.01.2023 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги № 02 від 29.12.2023 року, акт приймання-передачі виконаних робіт від 09.05.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 94 від 09.05.2024 року на суму 3 000 грн.

Ураховуючи надані стороною відповідача ОСОБА_1 докази та прийняте судом апеляційної інстанції рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви для стягнення 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на стадії апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2023 року між адвокатом Касьян М.С. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 01, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язується надавати клієнту правову допомогу у цивільній справі № 216/5428/21.

Згідно Акту приймання - передачі виконаних робіт адвокатом Касьян М.С. надало правову допомогу, яка складається з: консультації, вивчення матеріалів справи, визначення правової позиції та варіантів вирішення спору 1000 грн., складання та направлення апеляційної скарги - 2000 грн.

З акту вбачається, що адвокатом були надані послуги із зазначенням витраченого часу та вартості кожної з наданих послуг, загалом на 3000 грн.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 520/9115/19 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

У постанові Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі № 380/887/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що представник відповідача навів детальне обґрунтування та подав належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанцій, а тому колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити та ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн.

Керуючись статтями 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 поданою її представником Касьяном Миколою Степановичем про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткову постанову у справі №216/5428/21 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: