Справа № 351/1187/23
Провадження № 22-ц/4808/905/24
Головуючий у 1 інстанції СОБКО В. .
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Фединяка В.Д.

за участю секретаря Гудяк Х.М.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області, постановлені судом с у складі судді Собко В.М.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою та нежилим будинком,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником земельної ділянки загальної площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0001.

Площа земельної ділянки була змінена з 0.2518 га на 0.2500 га, згідно довідки виданої державним реєстратором від 15.02.2022 року. На земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, яка є особистою приватною власністю позивачки, оскільки остання набула право власності на дану нежитлову будівлю на підставі договору дарування від 19.11.2002 року.

Дана земельна ділянка належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності та отримана останньою в порядку приватизації на підставі рішення Устянської сільської ради 29 липня 2003 року ІХ сесії четвертого демократичного скликання.

З 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який 23 серпня 2022 року рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області було розірвано.

ОСОБА_2 без дозволу позивачки надав доступ до земельної ділянки ОСОБА_3 , який в свою чергу вважає себе охоронцем даної земельної ділянки, та не пускає позивачку на її власну земельну ділянку, яка належить їй на праві приватної власності. Відповідач ОСОБА_3 поселився та живе в нежитловому приміщенні (будинок дитячого садка), і вважає дану будівлю своїм неофіційним місцем постійного проживання.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до органів поліції для відновлення своїх законних прав та притягнення до відповідальності відповідачів.

Факт перебування другого відповідача на земельній ділянці без дозволу ОСОБА_4 , а також те, що відповідачі перешкоджають позивачеві потрапити на свою земельну ділянку підтверджується відповідними відеоматеріалами, які додані до матеріалів справи, неодноразовими заявами позивачки, та відповідями органів поліції, які підтверджують факт перебування відповідачів на території позивачки.

Зазначає, що неодноразово намагалась вирішити спір в позасудовому порядку, однак дані спроби не привели к бажаному результату.

Відповідачі користуються газопостачанням та електроенергією, які є в даному нежитловому приміщенні, та не сплачують жодних коштів за його користування, що підтверджується актом звірки №2486556-в від 17.04.2023 року, де зазначається заборгованість в розмірі 12570 грн. 77 коп.

У зв`язку з викладеним, просила суд зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні позивачці належної їй на праві особистої приватної власності земельній ділянці загальної площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:001:0001 шляхом звільнення приміщень та видачі ОСОБА_1 ключів від замка (замків) дверей нежитлового будинку (дитячий садок), який знаходиться на даній земельній ділянці та повернення позивачці, належної їй на праві особистої приватної власності земельній ділянці загальної площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:001:0001.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою та нежитловим приміщенням відмовлено.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , належній їй на праві особистої приватної власності земельній ділянці загальною площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:001:0001 шляхом звільнення приміщень та видачі ОСОБА_1 ключів від замка (замків) дверей нежитлового будинку (дитячий садок), який знаходиться на даній земельній ділянці та повернення ОСОБА_1 , належної їй на праві особистої приватної власності земельній ділянці загальною площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:001:0001.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 в сумі 2147,20 грн.

У задоволені стягнення судових витрат на користь ОСОБА_1 в частині надання правничої допомоги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовний вимог відмовити.

Також просить скасувати ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року та задовольнити його заяву про зупинення провадження по справі №351/1187/23.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що за час перебування у шлюбних відносинах з позивачкою, ОСОБА_1 за договором дарування набула права власності на нежитловий будинок (дитячий садок) з належними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який вони за спільні кошти в період з 2005 по 2020 перебудовували на житловий будинок на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 26.01.2007 року, наданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської області. За спільні кошти придбали на цій же земельній ділянці приміщення виробничого призначення (колишньої пекарні), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

На виконання рішення органу місцевого самоврядування від 27.07.2004 №7/8, ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування реконструкції нежитлового будинку під житловий в АДРЕСА_2 площею 0, 3256 га за рахунок земель запасу Устянської сільської ради.

22.10.2003 було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ №031764 кадастровий номер 030010001.

Зазначив, що з 1997 року скаржник є власник і директор МП «Предслава», а з 26.04.2005 року додатково займається підприємницькою діяльністю. Зароблені кошти з ведення підприємницької діяльності сторони витрачали нa переобладнання приміщення дитячого садочка на житловий будинок. На даний час завершено переобладнання нежитлового приміщення, але без колишньої дружини не може ввести його в експлуатацію.

Скаржник посилається на те, що між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя, який ще не вирішено та предметом якого є приміщення дитячого садка, яке реконструйоване під час перебування у шлюбних відносинах під житловий будинок, приміщення виробничого призначення та земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0001 цільове призначення для обслуговування житлового будинку площею 0, 2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Проте суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а саме не дослідив правову природу спірного майна.

Судом не враховано, що за спільні кошти було збудовано господарські споруди: гараж площею 47,1 кв. м., паливна плошею 18,6 кв, м., вбиральня площею 1, 0 кв. м., сарай площею 31,6 кв. м. та павіс 59,9 кв, м.

Зазначає, що нежитлового приміщення, яке було подароване позивачці в 2002 році вже не існує, оскільки було змінено в процесі виконання будівельних робіт по його переобладнанню в житловий будинок.

Враховуючи ступінь його фінансової участі у проведенні реконструкції колишнього приміщення дитячого садка під житловий будинок, позивач звернувся з позовом до суду та просить визнати за ним право власності на частку від покращень, проведених за час їх перебування в шлюбі в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції також не дослідив, що на земельній ділянці кадастровий номер :03:001:0001 цільове призначення для обслуговування житлового будинку площею 0, 2500 га знаходиться приміщення виробничого призначення (колишньої пекарні), яке сторони придбали в шлюбі за спільні кошти у пайовиків ПАПП «ОЛЬВІЯ-М» в 2003.

Крім того скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 128 ЦПК України, оскільки його не було належним чином повідомлено про дату та час судового засідання та розглянуто справу без його участі.

Також, в апеляційній скарзі скаржником викладено заперечення на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року про відмову у зупиненні провадження у справі, в обґрунтування яких скаржник посилається на те, що майно в користуванні, яким позивачка просить суд усунути перешкоди, придбане за час перебування у шлюбних відносинах та є спільним сумісним майном подружжя. В провадженні Снятинського районного суду знаходиться справа №351/2507/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання манна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Встановлення факту його частки у спірному майні, як частки у спільному сумісному майні подружжя має важливе значення при вирішенні даної справи по суті, тому вважає необхідність зупинення провадження по даній справі без породження нових спорів і справ.

У відзиві на апеляційну скаргу , ОСОБА_1 заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає, що вони є необґрунтованими.

Вважає, що докази, які скаржник надає до суду апеляційної інстанції, як на підтвердження проведення ряду дій, які стосуються приватної власності позивачки, копія витягу з проекту реконструкції колишнього приміщення дитячого садка під житловий будинок, копія дозволу на виконання будівельних робіт, копія витягу з технічного паспорту, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки скаржник не скористався своїм правом для подачі вищенаведених доказів в суді першої інстанції.

Щодо неповідомлення скаржника належним чином про дату і час судового засідання та розгляду справи без участі останнього, зазначає, що ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Петричка О.Є. від 11.05.2022 року, що підтверджується ордером, який знаходиться в матеріалах справи, тому відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Крім того зазначає, що скаржником пропущено строк на подання апеляційної скарги на ухвалу суду, оскільки апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів, тому з цих підстав скаржнику має бути відмовлено у задоволенні вимоги щодо скасування ухвали Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року, відповідач не сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 підримала апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухав осіб, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є власником земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія ІФ №031764 реєстраційний номер 7 від 22.10.2003 року для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,2518 га кадастровий номер :03:001:0001, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , є власником нежитлового будинку (дитячий садок) з належними будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та дійшов висновку, що відповідачі не вправі чинити перешкоди позивачці в користуванні, розпорядженні та володінні майном, яке належить їй на праві приватної власності. Суд дійшов висновку, що слід зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні позивачці ОСОБА_1 належної їй на праві особистої приватної власності шляхом звільнення приміщень та видачі ОСОБА_1 ключів від замка (замків) дверей нежитлового будинку (дитячий садок), який знаходиться на даній земельній ділянці та повернення ОСОБА_1 , належної їй на праві особистої приватної власності земельній ділянці загальної площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:001:0001.

Колегія суддів вважає, що до такого висновку суд дійшов поспішно, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2023 року відкрито провадження по даній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 20 червня 2023 року.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засідання на 11 липня 2023 року на 14 год 40 хв.

Справа неодноразово відкладалася за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8

10 листопада 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 до суду першої інстанції надійшла заява про зупинення провадження до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням у справі 3351/2507/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

5 грудня 2023 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з відсутністю електроенергії, розгляд справи було відкладено на 29 лютого 2024 року.

29 лютого 2024 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з відпусткою судді, розгляд справи відкладено на 09 квітня 2024 року.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом про судове засідання, яке призначено на 09 квітня 2024 року шляхом відправи повідомлення у додаток «Viber».

Між тим в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_2 про надсилання йому повідомлень через додаток «Viber».

В матеріалах справи відсутні докази надсилання на адресу відповідача ОСОБА_2 судової повістки на судове засідання призначене на 09 квітня 2024 року.

Відповідно до пункту 37 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів

(далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Згідно з пунктом 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Інтереси відповідача ОСОБА_2 в суді першої інстанції представляв адвокат Петричко О.Є.

Однак матеріали справи не містять відомостей про надсилання адвокату відповідача судової повістки на судове засідання призначене на 09 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» і не містить доказів, що таке повідомлення доставлено до електронного кабінету адвоката відповідача.

09 квітня 2024 року Снятинський районний суд Івано-Франківської області розглянув справу по суті та ухвалив рішення у цій справі.

Відповідно до статті 248 ЦПК України у судовому засіданні секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Протокол судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно, але не пізніше наступного дня після судового засідання і приєднується до справи.

Відомостей про те, що ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 були повідомлені про розгляд справи, яке призначено на 09 квітня 2024 року матеріали справи не містять, як і не містить протоколу судового засідання, яке відбулося 09 квітня 2024 року.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Суд першої інстанції розглянув справу, не маючи відомостей про те, що відповідач та його представник повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання.

Доводи апеляційної скарги в цій частині підтверджуються матеріалами справи, тому на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Щодо заявлених вимог про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою та нежитловими приміщеннями, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 04 вересня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2022 року шлюб розірвано.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку , серія ІФ №031764 позивачка є власником земельної ділянки площею 0,2518 га кадастровий номер :03:001:0001, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності серія ІФ №031784.

Із копії довідки від 15.02.2022 року виданої Державним кадастровим реєстратором Андріящук І.І. вбачається, що при внесені земельної ділянки в базу НКС відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія ІФ №031764 реєстраційний номер 7 від 22.10.2003 року для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,2518 га кадастровий номер :03:001:0001, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_9 було змінено вид використання, місце розташування і площу земельної ділянки, а саме:

-площа земельної ділянки 0,2518 га змінено на площу земельної ділянки 0,2500га;

-вид використання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку господаських будівель і споруд змінено на вид використання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд;

-місце розташування земельної ділянки Івано-Франківська область Снятинський район с. Тулова ввул. Горбасівка на місце розташування земельної ділянки АДРЕСА_1 .

Згідно копії договору дарування нежитлового будинку (дитячого садка), від 19.11.2002 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Григорцем М.Ф., ОСОБА_10 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар належний дарувателю на праві приватної власності нежитловий будинок (дитячий садок) з належними будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Належний будинок (дитячий садок), цегляний, нежитловою площею 180,9 кв.м., зазначений в плані літерою «А» та слідуюючі будівлі та споруди «Б» - вбиральня, «1 огорожа.

Звертаючись до суду, позивачка посилалася на те, що відповідачі чинять їй перешкоди у користування її власністю, на підтвердження обставн , які викладені в позовній заяві, позивачкою надано диск із записами відео фіксації дій відповідачів та надано її заяви до правоохоронних органів.

В провадженні Снятинського районного суду знаходиться справа №351/2507/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання манна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Колегія суддів вважає, що позивачкою доведено, що відповідачі чинять позивачці перешкоди у користуванні її власністю: земельною ділянкою та нежитловим приміщенням.

Позивачка як власник майна не давала дозволу на знаходження на земельній ділянці і в нежитловому приміщенні відповідачу ОСОБА_11 . Тому вимоги позивачки до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування своєю власністю шляхом звільнення земельної ділянки і нежитлового будинку (дитячого садка) та передачі їй ключів від нежитлового будинку (дитячого садка) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених вимог до відповідача ОСОБА_2 , колегія суддів враховує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в провадженні Снятинського районного суду знаходиться справа №351/2507/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, тобто майно, яке знаходиться у власності позивачки і на яке просить позивачка усунути перешкоди у користуванні є об`єктом судового розгляду щодо поділу майна подружжя.

Колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги стосовно набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, статусу нежитлового будинку (дитячий садок), права ОСОБА_2 на частку у спірному майні, оскільки предметом розгляду даної справи є усунення перешкод у користуванні об`єктами приватної власності.

Колегія суддів не дає оцінки копії проекту реконструкції колишнього приміщення дитячого садка під житловий будинок, копії дозволу на виконання будівельних робіт №2 від 26.01.2007 року, копії витягу з технічного паспорта житлового будинку садибного типу від 25.07.2023 року, оскільки вказані докази не були надані ОСОБА_2 . підчас розгляду справи у суді першої інстанції і представником скаржника під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надано доказів, які б унеможливлювали відповідача надати такі докази під час розгляду справи у суді першої інстанції.

З урахуванням зазначених обставин, вимоги позивачки до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та нежитлового будинку (дитячого садка) підлягають задоволенню частково, а саме слід зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні належній їй на праві приватної власності земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:001:0001, нежитлового будинку (дитячий садок), приміщень, які знаходиться по АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 доступ до нежитлового будинку (дитячий садок), приміщень, які знаходиться по АДРЕСА_1 .

Що стосується заперечень відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката Петрички О.Є. про зупинення провадження у справі до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням у справі №351/2507/23, колегія суддів зазначає наступне.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених в законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою та нежитловим будинком дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Перевіривши доводи клопотання представника відповідача ОСОБА_8 , обставини, зазначені ним як підстави неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №351/2507/23, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведена об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №351/2507/23, тому відсутні підстави для скасування вказаної ухвали.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника позивачки ОСОБА_12 про те, що скаржником пропущено строк на оскарження ухвали Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Таким чином, аналіз положень частини другої статті 353 ЦПК України дає підстави для висновку, що чинним цивільно-процесуальним законодавством не встановлено строку на подання апеляційної скарги на ухвали, які не можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, а лише встановлено, що заперечення на ці ухвали включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, досліджуючи питання дотримання строків на апеляційне оскарження, суд у даному випадку має виходити із передбаченого частиною першою статті 354 ЦПК України тридцятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №571/1541/21.

ОСОБА_2 20 травня 2024 року подав апеляційну скаргу на рішення Снятинськкого районного суду від 09 квітня 2024 року і в ній оскаржує ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження. Одночасно було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 червня 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження на рішення Снятинськкого районного суду від 09 квітня 2024 року, таким чином посилання представника позивачки про пропуск строку відповідачем на оскарження ухвали про відмову у зупиненні провадження не заслуговують на увагу.

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073, 60 грн з кожного.

Як вбачається із матеріалів справи під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачка надала попередній розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, надала ордер та договір про надання правової допомоги. Однак, до закінчення розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції позивачкою не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою та нежилим будинком задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , перешкоди в користуванні належній їй на праві приватної власності земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:001:0001, нежитлового будинку (дитячий садок), приміщень, які знаходиться по АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 доступ до нежитлового будинку (дитячий садок), приміщень, які знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 в користуванні належній їй на праві приватної власності земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:001:0001, нежитлового будинку (дитячий садок), приміщень за цією адресою, шляхом звільнення приміщень та передачі ОСОБА_1 ключів від вказаних приміщень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 судові витрати на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в сумі 1073, 60 грн з кожного.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В. Д. Фединяк