22.08.2024 Справа № 363/3623/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Мацьовитій Я.В.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вишгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

представник заявника звернулася до суду з даною заявою, в якій просив:

- встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва;

- встановити факт перебування у громадянстві СРСР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва;

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Свої вимоги мотивував тим, що заявник не має жодного передбаченого законодавством документа, що посвідчує його особу. Без встановлення зазначених вище фактів в судовому порядку ОСОБА_1 позбавлений можливості звернутись до міграційної служби щодо оформлення належності до громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і у подальшому отримати паспорт громадянина України, який є документом, що підтверджує громадянство України та його особу.

Представник заінтересованої особи подав до суду пояснення, в яких зазначив, що 13 березня 2024 року заявник звернувся до Солом`янського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про втрату паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. Відповідно до п.п. 16, 39, 49 Порядку № 302 здійснено ряд перевірок, проведена процедура встановлення особи заявника, однак підтвердити його належність до громадянства України не вдалось, а надане заявником свідоцтво про народження підтверджує лише факт народження заявника в 1951 році, але не місце народження та належність до громадянства України. Також зазначив, що заявником не надано документів із фотозображення та не залучено свідків, які могли підтвердити його особу та факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Просив в задоволенні заяви відмовити.

Заявник в суді пояснив, що він народився в часи ІНФОРМАЦІЯ_2 , потім служив в армії СРСР на території нинішньої РФ з 1971 по 1979 роки. У 1989 році повернувся до м. Києва, де проживав та був зареєстрований з 1988 до 1994 року в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , проте згодом отримав травму і в березні-квітні 1994 року звільнився. З після 1994 року постійно проживав на території садового товариства в Макарівському районі, де працював неофіційно на дачах. Конкретну адресу проживання зазначити не зміг. В 1979 році отримав паспорт громадянина СРСР, а приблизно в 1997 році при невизначених обставинах втратив всі документи, зокрема: паспорт, диплом про освіту, трудову книжку та військовий квиток. Письмове звернення в правоохоронні органи про втрату документів подавати відмовився та нікуди з цього приводу не звертався. Просив задовольнити заяву для того, щоб отримати паспорт громадянина України.

Представник заявника в суді зазначив, що хоча заінтересованою особою проведено процедуру впізнання і особу ОСОБА_1 підтверджено, проте паспорт громадянина України заявнику не видано, оскільки останній втратив паспорт громадянина СРСР. Для дотримання процедури виконання рішення суду просив встановити особу ОСОБА_1 в судовому порядку, встановити факт його перебування у громадянстві СРСР згідно довідки форми Ф-16 та встановити факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Свідок ОСОБА_3 , 1944 року народження, в суді показала, що ОСОБА_1 є її рідним братом по лінії матері. Зазначила, що вона народилася та проживає в м. Києві. У 1967 році вийшла заміж, а заявник пішов в армію. З того часу відносини зі своєю колишньою сім`єю та ОСОБА_1 не підтримувала в силу певних обставин та повністю втратила з ними зв`язок. Їй відомо, що ОСОБА_1 одружився на території РФ, поховав свою родину та повернувся до м. Києва. Про ту сім`ю брата нічого не знає. Крім того, оскільки зв`язок з останнім вона не підтримувала, в який період ОСОБА_1 конкретно повернувся до України, де проживав та де працював їй не відомо. Зазначила, що до 2018 року 4-5 разів останній приходив до неї в гості, але навіть приблизно роки, в які це мало місце, назвати не змогла. Тільки зі слів заявника, під час готування до цієї справи, їй стало відомо, що останній колись втратив всі документи.

Заслухавши заявника, його представника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) 25 липня 2023 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №6 від 28 березня 2024 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , документ, що підтверджує факт народження довідка міської лікарні м. Києва №607110 від 18 травня 1951 року, батьками останнього зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки Відділу питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА форми Ф-16 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Борзинським РОВД Читинської області 06 липня 1979 року, був прописаний за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток) тимчасово з 08 липня 1988 року по 08 червня 1989 року, тимчасово з 04 серпня 1989 по 28 липня 1992 року, з 25 вересня 1992 року та знятий з реєстрації 03 червня 1994 року. Зазначене також підтверджується листом Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №102-2723 від 21 червня 2024 року та інформацією про задеклароване /зареєстроване місце проживання особи №102/28/116 від 02 квітня 2024 року.

13 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського відділу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області із заявою-анкетою №10306585 для внесення інформації до Державного демографічного реєстру.

Згідно акту установлення особи від 13 березня 2024 року, завідуючим сектору громадянства Солом`янського відділу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області ОСОБА_7 у присутності свідка ОСОБА_2 , за участі особи, що здійснює впізнання ОСОБА_3 , яку попереджено про необхідність надання правдивих показів про осіб, зображених на фотокартках (№1, №2, №3), проведено встановлення особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якого останній є її рідним братом ОСОБА_3 по материнській лінії.

З листа Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області №2010.5.2-16166/8010.5.2.1-24 від 08 квітня 2024 року вбачається, що першій три пункти ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» стосуються визначення належності до громадянства України зокрема осіб, які мають паспорти колишнього СРСР. Їх належність до українського громадянства визначено під час загального обміну паспортів громадянина колишнього СРСР на паспорти громадянина України зразка 1991 року в період з травня 1995 року по вересень 2002 року. З цього часу пройшло ще 22 роки, на сьогодні ДМС здійснює видачу паспортів громадянина України нового зразка у формі картки. 3 огляду на це випадки встановлення належності до громадянства України згідно з п.п. 1-3 Закону можуть бути поодинокими і тому мають ретельно перевірятися, а рішення прийматися на підставі документів, визначених законодавством з питань громадянства.

Таким чином, законодавством України з питань громадянства визначений вичерпний перелік документів, які подаються для обміну чи документування паспортом громадянина України, або для встановлення чи оформлення належності громадянства України вказаних вище категорій осіб.

Враховуючи вищезазначене, перевірка належності до громадянства України ОСОБА_1 та подальше оформлення йому паспорта громадянина України повинно відбуватися виключно згідно вимог Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними тa знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302.

18 квітня 2024 року Рішенням заступника начальника Солом`янського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Луцишиної К., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, у зв`язку з втратою паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року.

Згідно листів Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області ДМС України №3561-24 від 14 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області ДМС України №4599-24 від 14 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України у Волинській області ДМС України №3123-24 від 13 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ДМС України №4216-24 від 18 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України в Житомирській області ДМС України №3979-24 від 18 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України в Сумській області ДМС України №4928-24 від 22 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області ДМС України №3918-24 від 19 березня 2024 року, Центрально-південного міжрегіонального управління державної міграційної служби ДМС України №4836-24 від 18 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України у Львівській області ДМС України №7170-24 від 18 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області ДМС України №4020-24 від 14 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України в Херсонській області ДМС України №686-24 від 18 березня 2024 року, Управління державної міграційної служби України в Рівненській області ДМС України №2796-24 від 14 березня 2024 року, ГУ державної міграційної служби України в Закарпатській області №4296-24 від 18 березня 2024 року, ГУ державної міграційної служби України в Одеській області №1391-24 від 13 березня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться. Паспортом громадянина України Управлінням не документувався. З клопотанням про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання не звертався. Інформація щодо набуття (поновлення, виходу) громадянства України останнім відсутня.

Згідно довідки Київського міського центру комплексного обслуговування бездомних осіб №048 від 24 червня 2024 року, на підставі путівки Департаменту соціальної політики на влаштування до інтегральної(го) установи/закладу №9 від 05 березня 2020 року та згідно наказу №209 від 13 грудня 2023 року, ОСОБА_1 зараховано до Київського міського центру комплексного обслуговування бездомних осіб та має право утримуватися за рахунок бюджетних коштів (з бюджету м. Києва та інших надходжень не заборонених законодавством України) до 19 вересня 2024 року.

Так, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ.

Положення ст. 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Пунктом 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі Порядок №215) передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно п. 25 Порядку №215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку №215 передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи письмові матеріали справи, пояснення заявника, показання свідка, суд доходить таких висновків.

Так, за період з 1994 року й до 2023 року, тобто протягом майже 30 років, будь-які відомості про підтверджене місце проживання ОСОБА_1 , його роботу, трудову та іншу діяльність, соціальні зв`язки, тощо, у справі відсутні і суду не надані.

Також у справі відсутні і суду не надано належні, допустимі та достатні докази, які б достатньо підтверджували факт постійного та безперервного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Фактично суду подано одну лише довідку Відділу питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА форми Ф-16 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 був прописаний в Україні за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток) з 08 липня 1988 року по 08 червня 1989 року, з 04 серпня 1989 по 28 липня 1992 року, з 25 вересня 1992 року по 03 червня 1994 року, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Борзинським РОВД Читинської області 06 липня 1979 року.

Проте, одна лише ця довідка форми Ф-16 та відомості про реєстрацію (прописку) заявника в гуртожитку не є достатньою підставою для встановлення факту постійного, безперервного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Надана заявником копія повторно виданого свідоцтва про народження підтверджує лише факт його народження в 1951 році, яка не містить відмітки про отримання ним паспорта громадянина СРСР.

Також суду не надано і в справі відсутні достатні документально підтверджені відомості, починаючи з 1988 року, про особу заявника, зокрема відомості про його трудову діяльність, звернення до медичних закладів, використання послуг поштового зв`язку (довідки з підприємств, установ, організацій, відповідні письмові документи, тощо), які б безсумнівно підтверджували факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

При цьому, починаючи з 1994 року й до 12 грудня 2023 року (довідка Київського міського центру комплексного обслуговування бездомних осіб №048 від 24 червня 2024 року) у справі взагалі відсутні будь-які відомості щодо життєдіяльності, проживання і роботи заявника на території України.

Крім того, свідок ОСОБА_3 рідна сестра заявника, також не змогла в суді підтвердити факт постійного проживання ОСОБА_1 у вказаний період, оскільки відносини з ним не підтримувала, його місце проживання і перебування у той період їй невідомо, яка лише зазначила, що він до 2018 року періодично (4-5 разів) приїжджав до неї в гості, а вона будь-які зв`язки з ним не підтримувала.

У той же час судом встановлено, що заявник при невизначених обставинах втратив свій паспорт СРСР в 1997 році, але з того часу до уповноважених органів з цим питанням не звертався.

Також суд звертає увагу на те, що заяву про втрату паспорту ОСОБА_1 подав до Солом`янського відділу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області лише 13 березня 2024 року.

Сумнівним є також і той факт, що особа, загубивши паспорт громадянина СРСР в 1997 році в передбаченому законом порядку не повідомила правоохоронні органи про такий факт і вчасно не вжила добросовісні заходи для належного оформлення та відновлення відповідних документів протягом більше ніж 25 років.

Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що одні лише відомості довідки форми Ф-16 про реєстрацію (прописку) ОСОБА_1 у вказаний вище період на території України є недостатніми доказами для задоволення заяви.

Ретельно перевіривши наявні в справі докази, суд доходить висновку про відмову у встановлені факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, які в суді не доведено.

Що стосується вимоги про встановлення особи ОСОБА_1 , то суд зазначає, що таку процедуру вже проведено і особу останнього встановлено, що вбачається з акту установлення особи Солом`янського відділу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 13 березня 2024 року.

Також, з викладених вище обставин, підстав для встановлення факту перебування ОСОБА_1 у громадянстві СРСР, суд також не вбачає.

За таких обставин, вказана заява є недоведеною та необґрунтованою, в задоволенні якої слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 265, 315, 319 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні заяви відмовити.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП СП665410, проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 4А.

Суддя