Провадження номер 2/741/137/24
Єдиний унікальний номер 741/2183/23
РІШЕННЯ

іменем України

28 лютого 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Носівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Носівка в особі Носівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її рідної тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ. Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 є рідною тіткою позивача по лінії матері. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача ОСОБА_3 померла. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка позивача по лінії матері ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживала з позивачем в будинку по АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 . Позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 за законом за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України. Інші спадкоємці відсутні. 04 жовтня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данілової О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті рідної тітки. Однак, нотаріус повідомила позивачеві, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини. Позивач пропустила визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що через два місяці після відкриття спадщини вона звернулася до Носівської державної нотаріальної контори з приводу вступу у спадок після смерті тітки, але нотаріус повідомив їй, що потрібно звертатися до нотаріальної контори за місцем реєстрації померлої. У квітні 2022 року, тобто під час дії воєнного стану, позивач звернулася до Десятої державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу, але нотаріусом було роз`яснено, що п. 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у ред., чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. Відтак, одержавши консультацію нотаріуса, позивач уважала, що строк прийняття спадщини зупинений. 04 жовтня 2023 року позивач втретє звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данілової О.О. Проте нотаріус повідомила, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, оскільки постановою Верховного Суду у справі № 676/47/21 надано оцінку пункту 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 і зроблено висновок, що він суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Про вказану обставину позивач не була обізнана й не зобов`язана була про неї дізнаватися. Позивач також просить суд врахувати, що пропуск нею строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним за тривалістю.

Ухвалою судді від 23 листопада 2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18 січня 2024 року.

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року відкладено підготовче судове засідання до 28 лютого 2024 року, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про витребування доказів, витребувано з Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації інформацію про склад осіб, зареєстрованих разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті ОСОБА_2 .

У підготовче судове засідання позивач та представник позивача ОСОБА_4 не з`явилися, до початку підготовчого судового засідання представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача.

Представник відповідача територіальної громади м. Носівка в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 16).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією будівельного паспорта на забудову присадибної земельної ділянки (а. с. 41), копією виписки із рішення № 69 від 20 червня 1995 року про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку (а. с. 42), копією пояснювальної записки до проекту забудови земельної ділянки (а. с. 43), копією плану забудови земельної ділянки, розміщеної по АДРЕСА_3 (а. с. 44), копією акта винесення в натуру земельної ділянки індивідуального забудовника (а. с. 45), копією акта обміру, прив`язки та погодження земельної ділянки гр. ОСОБА_2 (а. с. 46).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 68). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Судом встановлено, що на день своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується інформацією Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-893 від 25 січня 2024 року (а. с. 83).

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано 03 липня 1984 року, актовий запис про розірвання шлюбу № 672, складений Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 12 жовтня 2023 року (а. с. 19).

Отже, ОСОБА_5 не входить до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_2 по лінії матері, що підтверджується:

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , відповідно до якого її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а. с. 15);

- копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 12 жовтня 2023 року, відповідно до якого після реєстрації 26 лютого 1977 року шлюбу з ОСОБА_5 ОСОБА_6 присвоєно прізвище ОСОБА_9 (а. с. 19);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 , відповідно до якого її батьками єж ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а. с. 17);

- копією свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно до якого після укладення 19 квітня 1995 року шлюбу з ОСОБА_11 ОСОБА_10 присвоєно прізвище ОСОБА_12 (а. с. 20);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_13 , відповідно до якого її матір`ю є ОСОБА_10 (а. с. 18);

- копією свідоцтва про одруження, відповідно до якого після одруження 05 червня 2004 року шлюбу з ОСОБА_14 ОСОБА_13 присвоєно прізвище ОСОБА_15 (а. с. 22);

- копією рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2011 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 (а. с. 23);

- копією свідоцтва про шлюб, відповідно до якого після реєстрації 20 квітня 2021 року шлюбу зі ОСОБА_17 ОСОБА_16 присвоєно прізвище ОСОБА_18 (а. с. 31).

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , яка доводилася рідною сестрою ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 24).

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_2 за правом представлення.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 67) слідує, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена (а. с. 67).

Судом установлено, що 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 зверталася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данилової О.О. з проханням відкрити спадкову справу та прийняти заяву про прийняття спадщини після смерті її тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Однак, нотаріус відмовила ОСОБА_1 у відкритті спадкової справи та прийнятті заяви на вступ у спадщину після смерті її тітки ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що вона пропустила визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки помилково вважала, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 строк на прийняття спадщини зупинено, поки діє воєнний стан, суд ураховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану і Україні» (зі змінами), затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 р. до 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року, який станом на 20 лютого 2024 року триває. І, дійсно, згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинявся на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

09 травня 2023 року вказаний пункт був виключений з постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 на підставі постанови КМУ № 469 від 09 травня 2023 року.

Отже, ОСОБА_1 , як пересічний громадянин, виходила з того, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 зупинений.

Однак, суд зазначає, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон). Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова КМУ суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (ч. 4 ст. 4 ЦК України).

Правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України); законодавець як у ст. 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові КМУ визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 25 січня 2023 року по справі №676/47/21.

Отже, суд робить висновок, що ОСОБА_1 сумлінно помилялася щодо тривалості строку подання заяви про прийняття спадщини.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Із правової позиції Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Крім того, відповідно до постанови ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.

При вирішенні позову суд ураховує доводи позивача про те, що вона пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки помилково вважала, що строки на прийняття спадщини зупинені до закінчення воєнного стану. Також суд ураховує, що часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та подачею ОСОБА_1 позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Крім того, суд ураховує, що територіальна громада м. Носівка в особі Носівської міської ради Чернігівської області є належним відповідачем у вказаній справі, оскільки має право на спадкове майно (у розумінні ст. 1277 ЦК України, відумерлість спадщини), інші спадкоємці, які претендують на спадщину, відсутні, а представником відповідача визнано позов, що, у свою чергу, підтверджує те, що вимоги позову і визнання їх відповідачем не суперечать закону та не порушують жодним чином права інших осіб, і не направлені на захист інтересів таких інших осіб.

І тому, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд уважає за необхідне визнати причини пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважними та визначити позивачеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці.

Задовольняючи позов, суд ураховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому, з урахуванням наведеного, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1217, 1223, 1261, 1262, 1266, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади м. Носівка в особі Носівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання законної сили цим рішенням для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасника справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідач: територіальна громада м. Носівка в особі Носівської міської ради Чернігівської області, код ЄДРПОУ 04061984, місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20;

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2024 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА