Справа № 201/8528/24
Провадження № 2/201/3461/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2024р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. № 4-7).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.07.2024р. позов було прийнято до провадження, відкрито провадження та відповідно до положень ч.1 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №60).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача Солонинка В.О. (діє за довіреністю від 04.03.2024р. а.с. № 29) в позовній заяви посилалася на те, що 18.07.2022р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 8569899 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн. шляхом переказу коштів на платіжну картку строком на 105 днів, до 31.10.2022р. зі сплатою 22, 711 % річних у пільговий період та 1025% річних за весь строк кредитування. Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір був підписаний електронним підписом W80253. 24.10.2022р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 83-МЛ. Позивач став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним Договором про споживчий кредит. Оскільки умови Договору про споживчий кредит № 8569899 відповідачем не виконувались, внаслідок цього утворилась заборгованість у загальному розмірі - 18 400 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 12 900 грн., прострочена заборгованість за комісією 500 грн. Зазначену суму заборгованості представник позивача просила суд стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

В судові засідання 03.10.2024р. та 12.11.2024р. представник позивача не з`явився, про дати розгляду справи позивач повідомлявся належним чином шляхом надіслання електронних повідомлень (а.с.№ 38-40, 42, 50-54). В заявах до суду від 24.07.2024р. та 04.10.2024р., які були сформовані в системі «Електронний суд» (а.с № 43, 56), представник позивача Кривенко Д.О. (діє на підставі довіреності від 23.05.2024р. а.с. № 44) просив суд розглянути справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судові засідання 03.10.2024р. та 12.11.2024р. двічі поспіль не з`явився. Про дати розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом направлення sms-повідомлень, які були доставлені вчасно (а.с. № 41, 54).

Конверти з судовими повістками, які були направлені відповідачу за адресою реєстрації його місця проживання, яка зазначена у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.07.2024р. (а.с. № 33), були повернуті суду за зворотнью адресою з відмітками: «адресат відсутній» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 37, 49).

Крім того, про дату розгляду справи 12.11.2024р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті Судова влада України (а.с. № 55).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, а також не скористався правом ознайомлення з матеріалами справи та подачі відзиву на позов.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

18.07.2022р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 8569899 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн. шляхом переказу коштів на платіжну картку строком на 105 днів, до 31.10.2022р. зі сплатою 22, 711 % річних у пільговий період та 1025% річних за весь строк кредитування (а.с. № 8-13).

Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру.

Договір був підписаний електронним підписом W80253.

Також позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора був підписаний і Додаток № 2 до Договору про споживчий кредит - Паспорт споживчого кредиту (а.с. №14).

Отже, сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування карткового рахунку.

Заперечень щодо підпису паспорту споживчого кредиту відповідачем не надано.

Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, відповідний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.12.2019р. у справі №572/1169/17, від 12.02.2020р. у справі №382/327/18.

Виконання кредитором ТОВ «Мілоан» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 5 000 грн. підтверджується платіжним дорученням від 18.07.2022р. (а.с.№18).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Отже, Договір про споживчий кредит № 8569899 від 18.07.2022р. був укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Презумпцію укладеного між сторонами електронного договору № 8569899 від 18.07.2022р. відповідачем не спростовано.

24.10.2022р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було укладено Договір факторингу № 83-МЛ. Позивач став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним Договором про надання фінансового кредиту (а.с. № 19-23).

Відповідно до умов Договору факторингу № 83-МЛ від 24.10.2022р. від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 8569899 від 18.07.2022р. у розмірі 18 400 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 12 900 грн., прострочена заборгованість за комісією 500 грн., що підтверджується Витягом з реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 83-МЛ від 24.10.2022р. та Актом приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 24.10.2022р. (а.с. №24, 25).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу, за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Договором про споживчий кредит № 8569899 від 18.07.2022р. відповідачем не погашена. Під час розгляду справи факти наявності непогашеної заборгованості та її розміру не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком.

Представник позивача просила стягнути з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 18 400 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 12 900 грн., прострочена заборгованість за комісією 500 грн.

При цьому, виходячи з наданих позивачем доказів, а саме Витягу з реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 83-МЛ від 24.10.2022р., розмір вимог, право на які перейшло до позивача встановлено саме у розмірі 18 400 грн., а отже позивач має право вимагати стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 8569899 від 18.07.2022р. у розмірі 18 400 грн.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі 18 400 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 12 900 грн., прострочена заборгованість за комісією 500 грн.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422 грн.40коп., оскільки позов сформовано в системі «Електронний суд».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 634, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 8569899 від 18.07.2022р. у розмірі 18 400 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста грн.), з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 12 900 грн., прострочена заборгованість за комісією 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.