Справа № 489/2388/24
Провадження № 2/487/2081/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Брижатої А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 489/2388/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

05.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва із позовом, в якому просив позбавити відповідачку батьківських прав щодо її сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги позову мотивував тим, з 15.09.2011 по 28.05.2015 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає разом з ним (позивачем), відповідачка повністю припинила спілкування з дитиною, не цікавиться ним, не проявляє щодо нього батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08.04.2024 матеріали вказаної позовної заяви передані за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 головуючим суддею у справі визначено Щербину С.В .

Суд своєю ухвалою від 22.05.2024 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача - адвокат Матвєєв В.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що з 15.09.2011 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.05.2015.

Від шлюбу у сторін народилася дитина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Так позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що син з 2014 року проживає разом з ним (позивачем), відповідачка фактично не бере участі у вихованні та розвитку дитини, ніяким чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться тим, як він зростає, не цікавиться станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до ч. 2, 3 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За частинами 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст.180 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до абзацу 6 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено: якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

У даному випадку позов пред`явлено з підстав п. 2 ч. 1 ст.164 СК України (ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету ММР № 16511/02.02.01-22/04/14/24 від 23.09.2024 вказано про недоцільність позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вже зазначалось позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Відповідно до правових висновків, зроблених у постановах Верховного Суду, зокрема, від 17 червня 2021 року в справі № 466/9380/17, від 29 квітня 2020 року в справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року в справі № 760/468/18, під час розв`язання спорів такої категорії судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, на який вони йдуть лише у виняткових випадках і головне - за наявності достатніх і переконливих доказів, які характеризують особливості батька або матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Аналізуючи встановлені факти в контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважати на те, що позбавлення батьківських прав має негативний вплив на свідомість дитини, і застосовувати цей захід як крайній спосіб впливу та захисту прав дитини.

Таким чином позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Разом з цим у рішенні «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначає, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку, цей інтерес вимагає, щоб зв`язки дитини з її сім`єю були збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.

Отже, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд дійшов до переконання, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав.

З огляду на встановлене, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останне відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя С.В.Щербина