ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8154/24 Справа № 190/1552/23 Суддя у 1-й інстанції - Фирса Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Халаджи О.В., Максюти Ж.І.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за позовом Акціонерного товариства Акцент банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року та на додаткове рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023року Акціонерне товариство Акцент банк звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому виклало вимоги про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 грудня 2021року заявою про приєднання до публічного договору фінансового лізингу, де лізингодавцем зазначено АТ Акцент-Банк, ОСОБА_1 надала свою згоду на приєднання до публічного договору фінансового лізингу на умовах визначених договором фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті Лізингодавця ТОВ «Автокредит Плюс». За умовами якого лізінгодавець передав ОСОБА_1 у користування транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, державний знак НОМЕР_1 vin-код НОМЕР_2 , строком на 60 місяців, а ОСОБА_1 зобов`язувалась прийняти у користування цей транспортний засіб та сплачувати у визначений строк встановлені договором платежі.

Проте, ОСОБА_1 взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасної сплати лізингових платежів належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, станом на 25 квітня 2023 року у розмірі 183 132,04грн: 135 142, 09грн відшкодування вартості предмета лізингу; 18 960,68грн прострочена заборгованість по вартості предмета лізингу; 1,19грн прострочені відсотки; 25 778, 12 грн прострочена комісія; 3 249, 96 грн прострочений страховий платіж.

Ураховуючи викладене, позивач виклав вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за договором фінансового лізингу у розмірі 183 132,04 грн.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024року позов Акціонерного товариства Акцент банк задоволено у повному обсязі.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання передбачені укладеним в установленому законом порядку Договором фінансового лізингу, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Додатковим рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024року стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

З такими рішеннями суду не погодилась ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі висловила вимогу про скасування рішення суду з ухваленням нового про часткове задоволення позову, а також про скасування додаткового рішення суду і відмову у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягало у тому, що жодних доказів виконання позивачем вимог норм п.п. 2.6.2.3.13; 2.8.2.4.3 Договору, щодо встановлення пристрою GPS на предмет лізингу суду не було надано. А відповідно за відсутністю пристрою GPS не можливо позивачем здійснювати моніторинг предмету лізингу, а тому банк не мав права вимагати сплати комісії за дії, які він не вчиняв, як власно і зараховувати отримані кошти на погашення комісії за відсутність події.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що сторонами в правовідносинах страхування предмету лізингу є виключно відповідачка та ПАТ «страхова Група ТАС» і відсутні жодні зобов`язання відповідачки перед позивачем, проте суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального закону, не дослідив належним чином надані позивачем докази і не здійснив відповідних висновків.

Також заявниця стверджувала про те, що у суду були відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з неї на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідачки, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, а також просив стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн за підготовку даного відзиву.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в електронному суді.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з огляду на доводи апеляційної скарги та межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

14 грудня 2021року заявою про приєднання до публічного договору фінансового лізингу, де лізингодавцем зазначено АТ Акцент-Банк, ОСОБА_1 надала свою згоду на приєднання до публічного договору фінансового лізингу на умовах визначених договором фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті Лізингодавця ТОВ «Автокредит Плюс» (а.с.9-12).

За умовами Договору від 14 грудня 2021року Лізингодавець передав ОСОБА_1 у платне володіння та користування автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, державний знак НОМЕР_1 vin-код НОМЕР_2 , а остання в свою чергу зобов`язувалась сплачувати щомісячні платежі та інші виплати згідно додатку №2 до Договору фінансового лізингу.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, за невиконання відповідачем зобов`язання за вказаним договором, несплатою щомісячних платежів, заборгованість за договором станом на 25 квітня 2023року складає 183 132,04грн, а саме 135 142, 09грн відшкодування вартості предмета лізингу; 18 960,68грн прострочена заборгованість по вартості предмета лізингу; 1,19грн прострочені відсотки; 25 778, 12грн прострочена комісія; 3 249, 96грн прострочений страховий платіж (а.с.20).

У відповідності до вимог статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання передбачені укладеним в установленому законом порядку Договором фінансового лізингу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що жодних доказів виконання позивачем вимог норм п.п. 2.6.2.3.13; 2.8.2.4.3 Договору, щодо встановлення пристрою GPS на предмет лізингу суду не було надано. А відповідно за відсутністю пристрою GPS не можливо позивачем здійснювати моніторинг предмету лізингу, а тому банк не мав права вимагати сплати комісії за дії, які він не вчиняв, як власно і зараховувати отримані кошти на погашення комісії за відсутність події, не приймаються апеляційним судом до уваги, з огляду на наступне.

Так, пунктом 14.1.3. заяви передбачено, що щомісячні платежі та порядок їх сплати Лізингоодержувачем здійснюється щомісячно згідно Додатку №2 «Графік лізингових платежів» та включають в себе: - платіж по відшкодуванню частини вартості об`єкта лізингу розміру згідно Додатку №2; - відсотки за користування об`єкта лізингу в розмірі згідно Додатку№ 2; - щомісячна комісія лізингодавця в розмірі згідно Додатку № 2.

З наданого позивачем витягу договору лізингу, пунктом 2.8.2.3.13. Договору передбачено, що на період строку лізингу лізингодавець встановлює на предметі лізингу пристрій GPS та здійснює моніторинг Предмету лізингу.

Пункт 2.8.2.4.2 Договору встановлює, що лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості Предмета лізингу; комісію Лізингодавцю за надання Предмету Лізингу, відсотки за користування Предметом лізингу; комісію за проведення щомісячного моніторингу Предмета лізингу, платежі по відшкодуванню витрат адміністративних штрафів, пов`язаних з порушеннями Лізингоодержувача, платежі по відшкодуванню інших витрат Лізингодавця, що пов`язані з виконанням цього Договору (в тому числі не зазначені в Договорі, але що можуть виникнути у Лізингодавця при виконанні Договору).

Пункт 2.8.2.4.3 Договору наголошує, що авансовий лізинговий платіж (включає в собі платіж по відшкодуванню Лізингодавцю витрат вартості та встановлення пристрою GPS, витрат Лізингодавця по оплаті пенсійного збору, відшкодуванню витрат при реєстрації предмету лізингу) Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити протягом трьох банківських днів з моменту надання рахунку Лізингодавцем. Лізингоодержувач має право здійснювати авансовий лізинговий платіж тільки на підставі наданого Лізингодавцем рахунку.

За наведених обставин і умов договору, відповідач повинен сплатити лізингодавцю одноразову комісію у розмірі 15000,00грн за надання предмету лізингу та комісію за проведення щомісячного моніторингу Предмета лізингу.

Позивач вказував, що відповідно до п. 2.8.2.3.13 договору на період строку лізингу Лізингодавець встановлює на Предметі лізингу пристрій GPS та здійснює моніторинг Предмету лізингу. Також лізингодавець здійснює візуальне спостереження предмету лізингу через електрону систему контролю автомобіля раз на місяць.

Підсумовуючи, можна дійти висновку, що вищенаведені пункти договору були погоджені сторонами, адже договір беззаперечно підписаний відповідачкою, чого остання не спростовує. Зазначені пункти договору не оскаржувались відповідачкою, недійсними не визнані, а тому з огляду на презумпцію правомірності правочину, позивачем цілком законно було нараховано відповідачці комісію за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів нездійснення обумовлених дій щодо моніторингу предмета лізингу зі сторони позивача, відповідачем суду не надано.

Між тим, апеляційний суд зазначає, що слушними є доводи апеляційної скарги про те, що сторонами в правовідносинах страхування предмету лізингу є виключно відповідачка та ПАТ «страхова Група ТАС» і відсутні жодні зобов`язання відповідачки перед позивачем, а тому нарахована заборгованість по страховим платежам є безпідставною.

В ході судового розгляду, позивач надав копію укладеного договору між ОСОБА_1 та ПАТ «страхова Група ТАС» - договір добровільного страхування наземного транспорту № FА-00172250, предметом якого є страхування автомобіля модель PASSAT; державний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , на строк 60 місяців на умовах «КАСКО».

Як вбачається зі змісту цього договору, сторонами в цих правовідносинах є виключно відповідачка та ПАТ «страхова Група ТАС», позивач зазначений лише вигодонабувачем. В умовах договору страхування відсутні жодні зобов`язання відповідачки перед позивачем.

Стягуючи з відповідачки на користь позивача заборгованість по страховим платежам, суд першої інстанції не дослідив належним чином надані позивачем докази та дійшов до помилкового висновку про доведеність позовних вимог в цій частині.

З огляду на вказане, слід скасувати судове рішення у частині задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ Акцент банк 3 249,96грн прострочений страховий платіж і ухвалити нове в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог, та як наслідок, рішення змінити в частині загальної суми заборгованості за договором фінансового лізингу, зменшивши її з 183 132,04грн до 179 882,08грн.

В решті, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (пункт 1 частини першої статті 376 ЦПК України).

Щодо додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2023року між АТ «Акцент Банк» та адвокатським бюро «Добринь» укладено додаткову угоду № 8 про надання правової допомоги № 2341 від 20 жовтня 2021 року.

Відповідно до акту №189 від 19 липня 2023року виконаних робіт з надання правничої допомоги на виконання умов договору про надання правничої допомоги сторони погодили розмір оплати за надані послуги у розмірі 10 000грн.

Із платіжної інструкції № N0804U5LNS від 04 серпня 2023року вбачається, що АТ «Акцент Банк» сплатило гонорар згідно договору про надання правової допомоги в розмірі 10 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до правильного висновку, що заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. А доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Тому, додаткове рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року слід залишити без змін.

Щодо вимог позивача про стягнення правничої допомоги за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки апеляційну скаргу вирішено частково задовольнити, а заперечення викладені у відзиві не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акцент банк простроченого страхового платежу в сумі 3 249,96 грн - скасувати, та ухвалити нове в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року змінити в частині загальної суми заборгованості за договором фінансового лізингу, зменшивши її з 183 132,04грн до 179 882,08грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2024року.

Судді: