Справа № 645/5453/19
Провадження № 6/645/211/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання Федоровської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Цимбала Сергія Володимировича про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Цимбала С.В. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Цимбала С.В. знаходиться виконавче провадження ВП № 61457429 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 645/5453/19, виданого 25.02.2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1 440 240,24 грн. 04.03.2020 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61457429, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження. До теперішнього часу рішення суду боржником не виконано. 06.03.2020 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, яка направлена до банківських установ. Згідно отриманих відповідей у боржника ОСОБА_1 відсутні рахунки в банківських установах, окрім АТ КБ «ПриватБанк», в якому накладено арешт на рахунки боржника в межах суми стягнення за виконавчим документом. З рахунків боржника, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто грошові кошти у розмірі 4820,00 грн., які розподілені у відповідності до вимог ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження». За період знаходження виконавчого документа на виконанні приватним виконавцем щоквартально направлялися запити в системі АСВП до Державної фіскальної служби, Управління Пенсійного фонду, Державної податкової служби, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області. За інформацією Державної фіскальної служби України фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 знято з обліку у контролюючих органах; за даними Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області за боржником не зареєстровані транспортні засоби; за інформацією Державної фіскальної служби України відсутні дані щодо джерел отримання доходів в ДРФО; також відсутні дані стосовно боржника щодо його останнього місця роботи або укладення ним трудових та цивільно-правових договорів; за даними Пенсійного фонду України боржник не отримує пенсію. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_1 не зареєстровано нерухоме майно. 16.03.2020 року виконавцем здійснений вихід за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , та складений Акт приватного виконавця про те, що перевірити майновий стан боржника ОСОБА_1 не виявилось можливим, оскільки він за цією адресою не проживає, доступу до квартири надано не було. Зі слів сусідів було встановлено, що боржник мешкає у дружини по АДРЕСА_2 . 18.03.2020 року приватним виконавцем здійснений вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_2 , за результатами якого складено Акт приватного виконавця про відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом. За даними Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період 09.09.2022 року по 21.01.2023 рік неодноразово перетинав державний кордон України із закордонним паспортом № НОМЕР_1 . Після перетину кордону 21.01.2023 року на територію держави Україна не повертався. 04.06.2024 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника на рахунках, відкритих в банківських установах. Грошові кошти на рахунках боржника відсутні. Виконавець зазначає, що ним було вжито всіх заходів примусового виконання судового рішення відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», проте, рішення суду боржником ОСОБА_1 на теперішній час не виконано. Таким чином, враховуючи наявність у боржника боргу за виконавчим провадженням № 61457429, який самостійно ним не сплачується, з боку боржника зчиняються дії щодо приховування свого майна та доходів, виконавець просить суд обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 шляхом заборони перетинання державного кордону України до виконання своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за виконавчим листом по справі № 645/5453/19, виданим 25.02.2020 Фрунзенським районним судом м. Харкова.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.08.2024 року подання прийнято до провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорової О.В.

Виконавець Цимбал С.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд подання повідомлений належним чином, в поданні просив суд провести судове засідання без його участі.

Боржник та стягувач у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 4 ст.441 ЦПК суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Цимбала С.В. знаходиться виконавче провадження ВП № 61457429 по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 645/5453/19, виданого 25.02.2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1 440 240,24 грн.

04.03.2020 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61457429, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження, боржнику рекомендованим поштовим відправленням згідно квитанції №042.

Так, 06.03.2020 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, яка направлена до банківських установ: АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «УкрСиббанк», АТ «Банк «ГРАНТ», АТ «ОТП Банк», АТ «Мегабанк», ПУМБ, АТ «Державний Ощадбанк України», АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з отриманих відповідей у боржника ОСОБА_1 відсутні рахунки в банківських установах, окрім АТ КБ «ПриватБанк». З рахунків боржника, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто грошові кошти у розмірі 4820,00 грн., які розподілені у відповідності до вимог ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження».

За період знаходження виконавчого документа на виконанні приватним виконавцем щоквартально направлялися запити в системі АСВП до Державної фіскальної служби, Управління Пенсійного фонду, Державної податкової служби, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області.

За інформацією Державної фіскальної служби України фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 знято з обліку у контролюючих органах; за даними Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області за боржником не зареєстровані транспортні засоби; за інформацією Державної фіскальної служби України відсутні дані щодо джерел отримання доходів в ДРФО; також відсутні дані стосовно боржника щодо його останнього місця роботи або укладення ним трудових та цивільно-правових договорів; за даними Пенсійного фонду України боржник не отримує пенсію.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_1 не зареєстровано нерухоме майно.

16.03.2020 року виконавцем здійснений вихід за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , та складений Акт приватного виконавця про те, що перевірити майновий стан боржника ОСОБА_1 не виявилось можливим, оскільки він за цією адресою не проживає, доступу до квартири надано не було. Зі слів сусідів було встановлено, що боржник мешкає у дружини по АДРЕСА_2 .

18.03.2020 року приватним виконавцем здійснений вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_2 , за результатами якого складено Акт приватного виконавця про відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом.

Так, за даними Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період 09.09.2022 року по 21.01.2023 рік неодноразово перетинав державний кордон України із закордонним паспортом № НОМЕР_1 та після перетину кордону 21.01.2023 року на територію держави Україна не повертався.

04.06.2024 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника на рахунках, відкритих в банківських установах АТ "УКРСИББАНК", АТ «КРЕДОБАНК», ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", АТ "СКАЙ БАНК", АТ «Банк Альянс», АТ "Райффайзен Банк", АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ", АТ "ОТП БАНК", АТ КБ «Приватбанк», АТ "ПроКредит Банк", АТ "Банк 3/4", АТ "СЕНС БАНК", АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АТ "ОКСІ банк", ПАТ АБ «Південний», АТ "БАНК АВАНГАРД", АТ "Ідея Банк", АТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів", АТ "ІНГ Банк Україна", АТ "АЛЬТБАНК", АТ "Універсал Банк", ПАТ "Банк Восток", ПАТ АКБ "Індустріалбанк", АТ "ТАСкомбанк", АТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ". Проте, грошові кошти на рахунках боржника ОСОБА_1 відсутні.

Державним виконавцем у поданні зазначено, що ним були вжиті всі заходи примусового виконання рішення суду, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», проте, рішення суду боржником ОСОБА_1 на теперішній час не виконано, що стало підставою для звернення виконавця до суду із вказаним поданням

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно частинами 2, 4 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, матеріали справи надані суду не містять належних доказів направлення на відому адресу боржника та отримання останнім викликів до державного виконавця.

Виконавцем до подання надано докази направлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу: АДРЕСА_1 , проте в поданні зазначено, що після виходу за вказаною адресою 16.03.2020 року встановлено, що боржник там не мешкає. Будь-які докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та звернення стягнення на майно боржника, за відомою адресою боржника відсутні. Тобто, матеріали подання не містять про це підтверджуючих документів.

Також, виконавцем надано до матеріалів справи докази направлення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , копії подання про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, при цьому в самому поданні зазначено та вбачається із відповіді №208067279 від 04.06.2024 року Державної прикордонної служби України, що ОСОБА_1 21.01.2023 року перетнув державний кордон України та на територію держави України не повертався.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі, або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, не надано.

До того ж, не надано доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження (отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження), належного виклику боржника, тобто відсутні відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 260-261, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Цимбала Сергія Володимировича про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 27.08.2024 року.

Суддя О.В. Федорова