Справа № 503/1596/23
Провадження № 2/503/191/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, позивач зазначила, що батьківських прав не позбавлена, до повноліття сина повністю забезпечувала та виховувала, ніколи не ухилялася від виконання батьківських обов`язків. На теперішній час вона є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію в розмірі 2400 грн, інших доходів вона не має, через похилий вік є непрацездатною та має проблеми зі здоров`ям внаслідок відповідної хвороби, має труднощі з пересуванням, постійно приймає дорогі ліки, відвідує лікарню та проходить обстеження. Однак, її дохід, який складається лише з пенсії, не дозволяє їй забезпечити належне лікування, підтримання стабільного стану здоров`я, харчування та проживання. Зазначає, що відповідач може надавати допомогу, оскільки отримує дохід, але добровільно на постійній основі не допомагає. У зв`язку із чим позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 24.11.2023 року і довічно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 154 про особисте вручення їй 16.01.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 580 із судовою повісткою за адресою, зазначеною в позовній заяві (а.с.1) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України. При цьому, 19.01.2024 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла поштою заява про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила про підтримання поданого нею позову в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 460 про особисте вручення йому 16.01.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 200 із судовою повісткою за адресою, що є зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, згідно відповіді Кодимської міської ради від 08.12.2023 року № 03-17/3993 (а.с.18) на запит суду у порядку, передбаченому ч.6 ст. 187 ЦПК України. При цьому, 09.01.2024 року від представника відповідача адвоката Циби О.В. на електронну адресу суду надійшла письмова заява від 09.01.2024 року (а.с.24) про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, з накладеним на неї кваліфікованим електронним підписом, в якій також зазначив про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, підтримує позовну заяву позивача до нього про стягнення аліментів та просить задовольнити, що суд сприймає як фактичне визнання відповідачем заявленої до нього позову. Водночас, згідно змісту ордера від 09.01.2024 року (а.с.24 на звороті) повноваження адвоката не обмежені.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача серії НОМЕР_1 , видане відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Кодимської районної Ради депутатів трудящих Одеської області 04.11.1977 року (а.с.13-14).

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 Серії НОМЕР_3 , видане 05.12.2011 року терміном дії довічно (а.с.7).

У доданій до позовної заяви копії виписки КНП «Кодимська лікарня» від 07.09.2022 року із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 (а.с.8) зазначено, що остання зверталася за медичною допомогою у зв`язку із хворобою з відповідним діагнозом, який суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці, внаслідок чого з 08.08.2022 року по 07.09.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні.

Згідно з ч.1 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

При цьому, згідно ч.1 ст. 172 СК України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

В свою чергу, згідно ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У відповідності до ч.1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до ч.1-2 ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 року № 3721-XII, діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов`язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям.

Внаслідок зазначеного позивач ОСОБА_1 як пенсіонер за віком є непрацездатною. При цьому, у змісті позовної заяви позивач ОСОБА_1 навела обставини, у зв`язку з якими потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 своїм визнанням цього позову через свого представника фактично визнав існування зазначених позивачем ОСОБА_1 обставин, а відтак ця обставина згідно положень ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, як така, що визнається учасниками справи.

Необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 212/1055/18-ц).

Ураховуючи обставини, що мають істотне значення відповідно та прийняте судом визнання позову відповідачем, суд вважає, що пред`явлений позивачем позов є обґрунтованим в частині стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, у зв`язку з чим в цій частині його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 25.11.2023 року (дата подачі позовної заяви з доданими до неї документами на пошту, згідно відбитку поштового штампу на конверті (а.с.15)) і довічно.

Водночас вимога позивача про стягнення заявлених аліментів починаючи з 24.11.2023 року безпідставна, оскільки на думку суду підлягає при визначенні дати з якої починають стягненню аліменти підлягають застосуванню за аналогією положення ст. 79 ч.1, 191 ч.1, 201 ч.1 СК України, тобто «від дня подання позовної заяви» і «від дня пред`явлення позову». Тому вимога про стягнення аліментів з 24.11.2023 року задоволенню не підлягає.

При визначенні днем подання позовної заяви / пред`явлення позову 25.11.2023 року суд керується положеннями ч.6 ст. 124 ЦПК України, якими час здавання документів на пошту вважається часом їх подання.

В свою чергу інша частина заявленої позивачем вимоги про стягнення аліментів у розмірі не меншому за 50 відсотків прожиткового мінімуму є необґрунтованою, оскільки дане обмеження законодавчо не передбачене при визначенні розміру аліментів на утримання батьків. Водночас із цим суд звертає увагу позивача на ту обставину, що положення про мінімальний гарантований розмір аліментів не менший за 50 відсотків прожиткового мінімуму, передбачений ч.2 ст. 182 СК України і лише стосовно аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідного віку. У зв`язку з чим суд вважає в цій частині позову необхідно відмовити.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову не сплачувала судовий збір на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, то на виконання вимог ст. 133, 141 ЦПК України та ст. 4 і 6 зазначеного Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 50 відсотків судового збору, який підлягає сплаті при поданні до суду позовної заяви з вимогою майнового характеру про стягнення аліментів, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 133, 141, 142, 206, 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 121, 172, 202, 204, 205 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП відсутній (в паспорті серії НОМЕР_4 виданому Кодимським РВ УМВС України в Одеській області 31.01.1996 року наявні відмітки від 05.01.2005 року за № 1518/25 та Кодимського відділення Балтської об`єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області від 25.02.2015 року про те, що особа має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), до ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 , про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2023 року і довічно.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко