Єдиний унікальний номер: 448/1546/24
Провадження № 2/448/586/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

28.10.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Москалик О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаються на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого була ОСОБА_6 , 1922р.н., а членами такого ОСОБА_7 , 1954р.н. (син голови двору), ОСОБА_1 , 1958р.н., (невістка), ОСОБА_8 , 1979р.н., (онука), ОСОБА_9 , 1980р.н. (онук), ОСОБА_3 , 1982р.н. (онука), ОСОБА_4 , 1984р.н. (онук) та ОСОБА_10 , 1986р.н. (онука), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/8 у такому майні.

Зазначили те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла голова двору ОСОБА_6 та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/8 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв син ОСОБА_7 . Факт прийняття ним спадщини стверджується тим, що такий вступив в управління спадковим майном (доглядав за будинковолодінням, робив в такому поточні ремонти, обробляв земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку, тощо). З огляду на що вважають, що його ОСОБА_7 частка у спірному житловому будинку збільшились і становить 1/4 (1/8 частка, яка належала йому як члену колгоспного двору + 1/8 частка, яку він успадкував в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 ).

Вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/8 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (позивачка), успадкувавши при цьому по 1/16 (1/8:2) частки у спадковому майні. Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявили про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (позивачки), частки у спірному житловому будинку збільшились і становлять відповідно: ОСОБА_7 - 5/16 (1/16 частка ОСОБА_4 + 1/4 частка, яка складається з обов`язкової частки у спадщині, що становить 1/8 та частка у спадщині після смерті ОСОБА_6 , що також становить - 1/8), а ОСОБА_1 - 3/16 (1/16 частка ОСОБА_4 + 1/8 частка, як частка члена колгоспного двору).

Покликались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 5/16 часток у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_11 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10 ), успадкувавши при цьому по 5/64 (5/16:4) частки у спадковому майні. Факт прийняття ними спадщини стверджується поданими до нотаріуса заявами про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що їх, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_12 (позивачі), частки у спірному житловому будинку збільшились і становлять відповідно: ОСОБА_1 - 17/64 (5/64 частки ОСОБА_7 + 3/16 частки, що складається з: 1/8 частки, як члена колгоспного двору +1/16 частка, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 )., а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - 13/64 (1/8 частка як членів колгоспного двору + по 5/64 частки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 ).

Зазначили, що з метою оформлення своїх спадкових прав звернулись до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок не мають можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».

Ствердили, що у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус роз`яснив їм звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності.

З огляду на наведене, просять суд визнати за ними, позивачами право власності на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою, зокрема: за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 17/64 частки житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , за позивачкою ОСОБА_2 - 1/8 частку у такому майні, а за позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - по 13/64 частки у такому спадковому майні за кожним.

Ухвалою судді від 27.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в підготовче судове засідання не з`явились, однак подали через канцелярію суду заяви, в яких зазначили, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять розглядати справу за наявними матеріалами без їх участі.

Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання в якому зазначив, що не заперечують проти позовних вимог та просять розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 27.09.2024р.; копії сторінок із спадкової справи за №54/2024, заведеної після смерті ОСОБА_7 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_6 , 1922р.н., а членами такого ОСОБА_7 , 1954р.н. (син голови двору), ОСОБА_1 , 1958р.н., (невістка), ОСОБА_8 , 1979р.н., (онука), ОСОБА_9 , 1980р.н. (онук), ОСОБА_3 , 1982р.н. (онука), ОСОБА_4 , 1984р.н. (онук) та ОСОБА_10 , 1986р.н. (онука), що підтверджується виписками із по-господарської книги по селі Підліски, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , тобто кожен по 1/8 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «;Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року.

До складу даної спадщини входило право на 1/8 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, що належало спадкодавиці ОСОБА_6 як члену колгоспного двору.

Спадкодавець ОСОБА_6 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно матеріалів справи відомо, що після смерті ОСОБА_6 котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_6 , в управління її спадковим майном вступив син ОСОБА_7 , який доглядав житловий будинок, обробляв земельну ділянку, тощо.

У відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії вказаної особи як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що така особа вчинили дії, які свідчать про прийняття нею спадщини.

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавиці ОСОБА_6 спадкове майно, в тому числі право на 1/8 частку спірного будинковолодіння, що належало їй як члену колгоспного двору, успадкував саме син ОСОБА_7 .

Таким чином, частка ОСОБА_7 у спірному будинковолодінні збільшилась і склала 1/4 частки (1/8 частка, що належала йому як члену колгоспного двору, + 1/8 частка, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_6 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

До складу даної спадщини входило право на 1/8 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 04.07.2024 року за №359, спадкодавець ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ., разом із ним проживали, в тому числі батько ОСОБА_7 та матір ОСОБА_1 .

Тобто, в силу ст.1268 ЦК України батьки спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_7 і ОСОБА_1 , вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_7 і ОСОБА_1 (позивачка) стали фактичними власниками наступних часток у спірному будинковолодінні, а саме: ОСОБА_7 - 5/16 частки (1/16 (1/8:2), яку він успадкував в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 + 1/8 частку як член колгоспного двору+1/8 частку, яку успадкував в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 ), а ОСОБА_1 - 3/16 частки (1/16 (1/8:2), яку вона успадкувала в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 + 1/8 частку як член колгоспного двору).

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_7 .

До складу даної спадщини входило право на 5/16 частки спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою.

Спадкодавець ОСОБА_7 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №54/2024, заведеної після смерті ОСОБА_7 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , саме дружина спадкодавця ОСОБА_1 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_12 у встановлений законом строк звернулися в нотаріальну контору із заявами про прийняття даної спадщини.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_12 вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_12 (позивачі) стали фактичними власниками наступних часток у спірному будинковолодінні, а саме: ОСОБА_1 - 17/64 частки (5/64, яку вона успадкувала в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 + 1/16, яку вона успадкувала в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 + 1/8 частку як член колгоспного двору), а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - по 13/64 частки (5/64, яку вони успадкувала в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 + по 1/8 частці як членів колгоспного двору).

При цьому, нотаріусом позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно - спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця. Нотаріус роз`яснив позивачам можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ; копіями сторінок із спадкової справи №54/2024, заведеної після смерті ОСОБА_7 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; виписками із по-господарської книги по селі Підліски, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; копіями паспортів позивачів; іншими матеріалами справи.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 17/64 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (5/64 частки, яку вона успадкувала в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 + 1/16, яку вона успадкувала в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 + 1/8 частку як член колгоспного двору); за позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - право власності на 13/54 частки такого за кожним з них (5/64 частки, яку вони успадкували в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 + по 1/8 частці як членів колгоспного двору), а за позивачкою ОСОБА_2 , - 1/8 частку, як члена колгоспного двору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ст.200 ч.3, ст.206 ч.4, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 17/64 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 13/64 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на 13/64 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 право власності на 13/64 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 07.11.2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: с.Підліски, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: с.Підліски, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: с.Підліски, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: с.Підліски, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою: с.Підліски, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, ; місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області).

Суддя Ю.В. Кічак