Справа № 303/4569/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Савинець В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2021 року (у складі судді Маргитич О.І.) за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у серпні 2021 р.

Просила визнати виконавчий документ виконавчий лист № 2/303/2533/15, виданий 30.11.2015 р. на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заяви вказала, що 12 січня 2016 р. державним виконавцем Мукачівського міського відділу ДВС Пушкаш В.В. відкрито виконавче провадження № 49778946 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/303/2533/15, виданого 30 листопада 2015 р. Мукачівським міськрайонним судом на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 серпня 2015 р.

26 грудня 2019 р. державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС Халус Є.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

18 травня 2021 року начальником Мукачівського МВ ДВС Медвідь М.І. скасовано постанову державного виконавця Халус Є.І. про закінчення виконавчого провадження. Зазначає, що постанову про завершення виконавчого провадження від 26 грудня 2019 р. скасовано з надуманих підстав, а саме через невинесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу та не було направлено повідомлення до поліції.

Вважає постанову начальника Мукачівського МВ ДВС Медвідь М.І. про скасування постанови державного виконавця Халус Є.І. про закінчення виконавчого провадження незаконною, оскільки виконавчий лист не підлягає виконанню із наступних підстав.

Виявляється, що по одному рішенню Мукачівського міськрайонного суду від 30.11.2015 р. є два виконавчі листи: 2/303/2533/15 та № 303/4569/15 і по кожному відкривалися виконавчі провадження із одного і того самого питання усунення перешкод у спілкуванні стягувача з сином.

Син ОСОБА_2 , народився в Угорщині та є громадянином Угорщини, має постійне місце проживання в місті Будапешт.

Відповідно до рішення Будапештського суду визначено дні зустрічі ОСОБА_3 із сином, у якому чітко вказано, які саме дні і в якій час він може зустрічатися.

Крім того, 13 січня 2021 р. під час засідання суду центрального кварталу міста Буда (Угорщина) затверджено угоду, укладену між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , згідно з якою батько дитини в межах безперервного контакту в другу неділю кожного місяця від 11:00 до 17:00 години має право на контакт з дитиною. Місце передачі і повернення дитини - місце постійного проживання матері дитини.

А тому вважає всі проблеми вирішені, оскільки вона та її син є громадянами Угорщини, проживають у м. Будапешт і фактично виконують рішення суду м. Будапешт.

Відтак, виконавчий лист № 2/303/2533/15, який був виданий 30.11.2015 р. на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду, реально не може бути нею виконано.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2021 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви задовольнити в повному обсязі. Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виконавчий лист № 2/303/2533/15, який був виданий на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30.11.2015 р., згідно з яким вона повинна привозити сина з м. Будапешт до м. Мукачева для надання зустрічей із батьком кожної першої і третьої суботи щомісяця із 17.00 год. до 20.00 год., реально нею не може бути виконаний.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Від адвоката Сабова І.І. в інтересах ОСОБА_1 була подана заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю у невідкладних слідчих діях, які проводяться у Мукачівському районі.

По-перше, це не доводиться належними доказами, по-друге, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2021 р. було відкрито попереднім суддею-доповідачем ще 18 жовтня 2021 р. За цей період часу ОСОБА_1 жодного разу не з`являлася до суду апеляційної інстанції на розгляд своєї апеляційної скарги, жодних договорів на представництво своїх інтересів із адвокатами не укладала, про причини своєї неявки не повідомляла, хоча про час і місце розгляду справи завжди повідомлялася. Тим паче, правова позиція ОСОБА_1 відома та зрозуміла, оскільки викладена у відповідній заяві та апеляційній скарзі. Таким чином, заяву про відкладення розгляду справи колегія суддів визнає неповажною і вирішує розглядати справи за відсутності учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що недоведеності та необґрунтованості доводів заяви.

Колегія суддів погоджується із цим висновком через його відповідність обставинам справи, нормам процесуального та матеріального закону, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, належить розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а наприклад, коли в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як видно з матеріалів справи, в основному позиція заявниці зводиться до того, що вона не може реально виконувати рішення суду щодо усунення перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і надавати батькові право на спілкування із сином кожної першої, третьої суботи місяця з 16 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин та кожної другої та четвертої неділі місяця з 17 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин, або інший час по домовленості батьків дитини, через її постійне місцезнаходження і проживання разом із сином у м. Будапешт.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник була зобов`язана вказати передбачені процесуальним законом підстави, для того щоб суд мав можливість визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема, це могло б бути посилання на відсутність повністю чи частково обов`язку боржника виконувати рішення суду щодо усунення перешкод батькові у спілкуванні із своїм сином, добровільним виконанням тощо.

Проте, у заяві не наведено жодних доводів, які б дали змогу суду вирішити питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Верховний Суд у своїй постанові від 06 листопада 2019 р. (справа № 593/841/14) дійшов висновку, що відповідно до частин другої, четвертої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Посилання заявниці як у заяві, так і в апеляційній скарзі на те, що вона реально не може виконувати рішення суду, оскільки з сином постійно проживає у м. Будапешт, не може слугувати підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У спірних правовідносинах не встановлюється можливість чи неможливість боржника виконувати рішення суду, судом установлюється факт наявності чи відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а жодних таких доводів ні відповідна заява, ні апеляційна скарга не містить.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2021 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 31 січня 2024 р.

Судді: