ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» лютого 2024 року

м. Харків

справа № 619/4984/23

провадження № 22ц/818/777/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», представник позивача Хом`як Р. В.,

відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2023 року в складі судді Калиновської Л.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що за даними оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 . Він є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут».

Зазначив, що згідно розрахунку заборгованості, відповідач нерегулярними платами підтвердив факт споживання послуги з газопостачання, приєднання до умов типового договору, а також переривання строку позовної давності. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Вказав, що внаслідок систематичного нехтування боржником своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року становить 8 224,63 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» суму основного боргу в розмірі 8 224,63 грн та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2023 року у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам у справі, зокрема, довідці (фінансовий стан) про заборгованість, що є належним та допустимим доказом. Ця довідка чітко відображає спожитий відповідачем обсяг природного газу, відповідні нарахування, здійснені оплати відповідачем та наявну заборгованість. Зазначив, що скріни з чат боту «104. UА» не є належними та допустимим доказами, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «104. UА» є сторонньою організацією, тобто є посередником для передачі даних Оператору ГРМ. Дані, які направлялися у «VIBER» могли не надійти до Оператора ГРМ і були не враховані. В будь-якому випадку це питання між Оператором ГРМ та споживачем і не мають жодного відношення до постачальника. Єдиним доказом відповідно до вимог чинного законодавства України, яка підтверджує фактичні обсяги спожитого природного газу є дані з інформаційної платформи Оператора ГТС. Показники лічильника передаються оператору ГРМ, аж ніяк не постачальнику, який їх не приймає і не враховує. Таким чином, нарахування за використаний споживачем природний газ здійснено постачальником за інформацією про документ, сформований в системі об`єми та обсяги споживання природного газу, яка надходить від Оператора ГТС. В свою чергу відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу про сплату в повному обсязі за спожитий газ у визначений період позивачем. Також, не надано доказів не користування послугою з постачання природного газу, акту-звіряння з оператором щодо передачі показників приладу обліку та інших доказів, які б могли бути використані на користь відповідача.

31 січня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилався на те, що первинним документом є той документ, який містить реквізити, передбачені нормами законодавства. При цьому довідка, яка була надана позивачем до суд, не містить жодного зазначеного вище реквізиту. Посилався на те, що позивач не надав жодних пояснень щодо наявності у відповідача переплати станом на початок листопада 2021 року, довідки про відсутність заборгованості, відповідно до якої у відповідача наявна переплата в розмірі, який дорівнює розміру нібито виниклої заборгованості. Вказав, що апелянтом не наведено жодного твердження, доказу, який би спростував або заперечував невідповідність сервісу «104. UА» чинному законодавству України, або забороняв би на законодавчому рівні споживачам природного газу користуватися відповідним сервісом включаючи чат бот у «VIBER» для передачі показників приладу обліку природного газу. Вказав, що він сумлінно, систематично та своєчасно знімав фактичні показання лічильника газу та надавав їх Оператору ГРМ, що підтверджується скріншотами листування споживача з чат ботом «104. UА» у «VIBER». В матеріалах справи містяться докази, які підтверджують, що після 28 лютого 2022 року він не користується спожитим газом, проте сумлінно передає показники лічильника і має переплату за спожитий газ станом на 12 серпня 2023 року (тобто до моменту звернення позивача з позовною заявою до суду) в розмірі нібито виниклої заборгованості. Проведення звіряння і підписання акту звіряння між побутовим споживачем і оператором є виключно правом побутового споживача, а не обов`язком.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» не надав належних та допустимих доказів щодо наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед ним та не спростував довідку, надану газопостачальною компанією «Нафтогаз» про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 .

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований та є споживачем послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Із умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послу від 30 вересня 2015 року за номером № 2500 вбачається, що цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (пункт 1.1). Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 4.3). При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунку постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена споживачем в термін, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку (пункт 4.6.) (а.с.6-7).

Як вбачається з наданої позивачем довідки за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року включно у ОСОБА_1 обліковується заборгованість з оплати послуг з газопостачання у розмірі 8 224,63 грн. Також зазначено, що у листопаді 2021 року нараховано 390,39 м3 на суму 3 119,22 грн; у грудні 2021 року - 566,8 м3 на суму 4 528,73 грн, відповідачем сплачено 2 632,95 грн; у січні 2022 року - 585,84 м3 на суму 4 680,86 грн, відповідачем сплачено 4 528,73 грн; у лютому 2022 року - 607,43 м3 на суму 4 853,37 грн, відповідачем сплачено 4 680,86 грн; у березні 2022 року - 566,32 м3 на суму 4 524,90 грн; у квітні 2022 року - 207,43 м3 на суму 1 657,37 грн. ОСОБА_1 за вказаний період поставлено 2 924,21 м3 природного газу на загальну суму 23 364,45 грн, з яких сплачено 14 653,54 грн, тому залишок не сплаченої суму становить 8 224,63 грн (а.с.5).

З повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 02 жовтня 2023 року вбачається, що обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС - кодом 56ХМ33А97759083S у період з 01 жовтня 2021року по 30 квітня 2022 року та віднесений в алокацію постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» становить: з 01 жовтня 2021 року по 31 жовтня 2021 року 335,27 м3; з 01 листопада 2021 року по 3 листопада 2021 року 390,39 м3; з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року 566,80 м3; з 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року 585,84 м3; з 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року 607,43 м3; з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року 566,32 м3; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року 207,43 м3 (а.с.11-12).

Також матеріали справи містять скріншоти з чат боту «104. UА», з яких вбачається, що відповідачем передавалися показання лічильника газу (а.с.34-37,39-40).

З довідки Акціонерного товариства «Укрсиббанк» № 54-5-04-30/582 від 03 серпня 2023 року та документа № 111368544 вбачається, що ОСОБА_1 здійснював оплату послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», а саме: 12 жовтня 2021року на суму 129,20 грн; 15 листопада 2021 року 129,20 грн; 15 грудня 2021 року 2 632,95 грн; 09 січня 2022 року 4 528,73 грн; 07 лютого 2022 року 4 680,86 грн; 21 вересня 2022 року 2 811,00 грн (а.с.38,41).

Також, 28 жовтня 2023 року ОСОБА_1 сплатив за надані послуги 1 159,80 грн (а.с.43).

Як вбачається з довідки про відсутність заборгованості № 2875565-В від 12 серпня 2023 року, наданої газопостачальною компанією «Нафтогаз», за адресою: Харківська область, смт Солоницівка, провулок Річковий № 4; ЕІС -код 56ХМ33А97759083S, клієнт ОСОБА_1 ; особовий рахунок № НОМЕР_2 , переплата 8 194,64 грн, заборгованість за користування природним газом відсутня. Інформація надана без нарахувань за серпень 2023 року (а.с.42).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Частиною 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати спожитий природний газ.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Як вбачається з практики ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» посилався на те, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, приєднався до умов Типового договору шляхом сплати рахунку (квитанцій) за природний газ та фактичного споживання природного газу. Внаслідок систематичного невиконання відповідачем обов`язку з повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року становить 8 224,63 грн.

В свою чергу з наданої ОСОБА_1 довідки про відсутність заборгованості № 2875565-В від 12 серпня 2023 року, що у нього заборгованості немає. Існує переплата в сумі 8 194,64 грн.

Тобто, на момент звернення до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» з даним позовом (жовтень 2023 року), станом на серпень 2023 року ОСОБА_1 не мав заборгованості за користування природним газом, а навпаки мав переплату в розмірі 8 194,64 грн.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року за надані послуги Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» сплачено в повному обсязі та товариством належними, допустимими та достовірними доказами не підтверджено наявної заборгованості у ОСОБА_1 за спожиті послуги за вказаний період, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» в апеляційній скарзі на докази, які, на думку позивача, підтверджують заборгованість відповідача та на які суд першої інстанції не звернув увагу судовою колегією не приймаються, оскільки не спростовують довідку газопостачальної компанії «Нафтогаз» щодо відсутності заборгованості у ОСОБА_1 перед відповідачем, якій суд першої інстанції надав належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» - залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 лютого 2024 року.