Справа № 125/819/24
Провадження № 22-ц/801/2346/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач :Береговий О. Ю.
УХВАЛА

11 листопада 2024 рокуСправа № 125/819/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Юрія Андрійовича на рішення Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року,

встановив:

Не погодившись із рішенням Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шевчук Юрій Андрійович подав апеляційну скаргу до якої додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заява була мотивована тим, що повний текст оскаржуваного рішення отримано представником скаржника в електронному кабінеті 12 вересня у позаробочий час. При цьому, у зв`язку з завантаженістю адвоката та кількістю судових засідань, в яких він приймав участь, останній зміг ознайомитись із оскаржуваним рішенням лише 19 вересня 2024 року. Також зазначає, що копія оскаржуваного рішення відповідачу не надсилалась. Відповідач ознайомився з рішенням суду лише 26 вересня 2024 року та в цей же день повідомив адвоката про наміри оскаржити його. Водночас наголошує на тому, що у зв`язку із віддаленість адвоката і клієнта, договір про надання правової допомоги був укладений лише 09 жовтня 2024 року. Крім того, як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду вказав запровадження воєнного стану.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року визнано неповажними підстави зазначені представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Шевчуком Юрієм Андрійовичем в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Юрія Андрійовича на рішення Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року - залишено без руху, надавши апелянту строк - десять днів з дня отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснено, що якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

08 листопада 2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Юрія Андрійовича надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заява мотивована тим, що в період з 10 вересня 2024 року по 14 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня». Крім того, як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду вказав запровадження воєнного стану.

Проте, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначені в заяві підстави про поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

За правилами ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 272 ЦПК днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду ухвалене 12 вересня 2024 року, отже останнім днем подачі апеляційної скарги, в силу ч. 1 ст. 354 ЦПК України вважається 14 жовтня 2024 року, який є першим робочим днем після вихідного. Повний текст оскаржуваного рішення, отримано скаржником в електронному кабінеті 13 вересня 2024 року (а.с. 216).

Між тим, апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Юрія Андрійовича на рішення Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року подана останнім 22 жовтня 2024 року, за допомогою підсистеми «Електронний суд», тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, оскільки останнім днем подачі апеляційної скарги, в силу ч. 1 ст. 354 ЦПК України вважається 14 жовтня 2024 року, який є першим робочим днем після вихідного, так і поза межами строку, в межах якого заявник мав право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження згідно ч. 2 статті 354 ЦПК України, а саме 14 жовтня 2024 року, який є першим робочим днем після вихідного.

Належних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження згідно ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України заявником не наведено.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (Ponomaryov v. Ukraine).

Тобто, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Факт отримання оскаржуваного рішення суду відповідачем, зокрема, 13 вересня 2024 року підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 216).

З системного аналізу ч. 7 ст. 272 ЦПК України вбачається, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Відтак, вказане свідчить про те, що з 12 вересня 2024 року відповідач та його представник отримали копію оскаржуваного рішення та були обізнані з його змістом та обмеженими строками оскарження.

Доводи заяви щодо перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в період з 10 вересня 2024 року по 14 вересня 2024 року не спростовують вищевикладених висновків отримання оскаржуваного рішення суду його представником раніше, а саме 13 вересня 2024 року.

Поряд з цим, беручи до увагу позицію сторони скаржника, ОСОБА_1 з 15 вересня 2024 року не перебував на лікуванні, а тому міг бути ознайомлений з оскаржуваним рішенням саме з вказаної дати.

В такому разі строк на апеляційне оскарження спливав 15 жовтня 2024 року, однак апеляційна скарга подана 22 жовтня 2024 року.

Доводи клопотання про запровадження в Україні військового стану не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так Верховний Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц).

Натомість будь яких обґрунтованих підстав скаржником не наведено.

Доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди на оскарження вказаного рішення суду в визначений законом строк, що може свідчити про можливе неналежне користування стороною відповідача своїми процесуальними правами.

За таких обставин, вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року, наведені в апеляційній скарзі, слід визнати неповажними, в зв`язку з чим апелянту слід звернутись до апеляційного суду із новою заявою про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску, з наданням доказів їх поважності.

Згідно частини 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. ст. 356, 357 ЦПК України, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 359, 360, 361 ЦПК України суд,

ухвалив:

Визнати неповажними підстави зазначені представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Шевчуком Юрієм Андрійовичем в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Юрія Андрійовича на рішення Барського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року - залишити без руху, надавши апелянту строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий