28 лютого 2024 року місто Чернігів
Провадження №2/751/28/24
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.
секретаря судового засідання Деркач О. М.
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Встановив:
І. Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 (а.с.1-3).
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 29.11.2023 є власником квартири АДРЕСА_1 . У даній квартирі зареєстрований попередній власник ОСОБА_2 . Вважає, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для реєстрації за даною адресою, оскільки він не є членом її сім`ї, участі в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг не приймає, чим порушує її права та інтереси. Будь-яких його особистих речей в помешканні немає. Зазначає, що зверталась до Центру надання адміністративних послуг із заявою про зняття з реєстрації відповідача, однак в усній формі їй було відмовлено. За таких обставин відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою.
ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 21 грудня 2023 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначив судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 19.01.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з першою неявкою сторін у судове засідання. Одночасно попереджено позивача про наслідки повторної неявки в судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України.
У судове засідання позивач та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
З урахуванням вищевикладеного, судом 28.02.2024 постановлена ухвала про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О., зареєстрованого в реєстрі за №2649, ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ціною 1 400 000,00 грн (а.с.4).
Згідно абз. 2 п. 3.8 вказаного договору сторони домовились, що зареєстрований у вказаній квартирі ОСОБА_2 зніметься з реєстраційного обліку до 01.12.2023.
Право власності на вказану квартиру зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.11.2023 (а.с.5, 24).
Вказане також підтверджується відповіддю №371438 від 19.12.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.17).
ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадянина України, оскільки воно стосується основ життя людини.
Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я і добробуту її самої та її родини.
Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.
Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до абзацу 2 п. 34 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Позивач є єдиним власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і в силу ст. 391 ЦК України, має право на власний розсуд визначити, яким шляхом необхідно усунути її порушене право, обравши визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
ОСОБА_2 не є членом сім`ї власника майна, тому і використовувати його для проживання законних підстав не має.
Отже, відповідач, відчуживши спірну квартиру, втратив право користування нею.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у квартирі, яка належить позивачеві, порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Відповідач у добровільному порядку, всупереч положень договору купівлі-продажу від 29.11.2023, не знявся з реєстраційного обліку за спірною адресою.
Враховуючи, що позивач є власником спірного житлового приміщення, відповідач не є членом її сім`ї, тому суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , а отже позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
V. Розподіл судових витрат.
Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 1 073,60 грн (а.с.9), які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 42, 81, 89, 133, 137, 141, 206, 259, 263, 265, 274-279, 280-288, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 402, 406 Цивільного кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 29.02.2024.
Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Суддя Н. В. Маслюк