Дата документу 13.11.2024 Справа № 334/4215/22
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №334/4215/22 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження №22-ц/807/2226/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

13 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника, адвоката Ускової Ірини Іллівни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 рокуОСОБА_1 звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року, з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2024 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Розірвано договір довічного утримання, укладений 03 грудня 2019 року між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Євгеном Давидовичем, зареєстрований в реєстрі за № 1018.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна, зазначеного в договорі довічного утримання, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних долях на праві приватної власності, підстава обтяження - договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03.12.2019 року за реєстровим № 1018.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 999 гривень 90 копійок.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник ОСОБА_1 , адвокат Ускова Ірина Іллівна подала апеляційну скаргубезпосередньо доЗапорізького апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» 28 жовтня 2024 року, що надійшла до апеляційного суду 29 жовтня 2024 року.

Разом з цим, заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке мотивоване тим, що пропущений строк на оскарження вищезазначеного рішення є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки позивача. Про порушення своїх прав дізналась від свого адвоката Ускової І.І. після ознайомлення останньої з матеріалами справи 27 вересня 2024 року, яка надала їй примірник. З даним рішенням суду ОСОБА_1 не згодна, оскільки воно містить розбіжності в її намірах щодо предмету позову та в результаті ухваленого рішення суду. Зазначає, що від її імені позовну заяву склав ОСОБА_4 , яку вона підписала, однак в силу вад зору та своєї необізнаності в сфері права, довірившись ОСОБА_4 , останній викривив інформацію, та склав позовну заяву про розірвання договору довічного утримання, замість позовної заяви іншого змісту, на який при усному спілкуванні спочатку погодилась. ОСОБА_1 не бажала розривати договір довічного утримання з ОСОБА_2 , та лише внаслідок дій ОСОБА_4 була введена в оману щодо предмету позову, підписала позовну заяву та надала погодження на подачу позову до суду. Про існування оскаржуваного рішення суду ОСОБА_1 не було відомо, в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частину, повний текст вона не отримувала. ОСОБА_4 отримавши рішення суду не повідомив про його існування, суть винесеного рішення суду та його значення не розтлумачив, як наслідок, вона була позбавлена можливості оскаржити його. Просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки вважає, що заявником апеляційної скарги строк пропущено із поважних причин. Просить також скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року у справі №334/4215/22.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29жовтня 2024 року матеріали справи №334/415/22 витребувані з Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Вищезазначені матеріали надійшли до апеляційного суду.

Запорізьким апеляційним судом встановлено, що апелянтом при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі було пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Водночас, таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежності від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків:подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зі змісту статті 354 ЦПК України слідує, що клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. Цивільно-процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

За приписами ч.1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними.

При цьому, поважні причини це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження заявник апеляційної скарги посилається на те, що копію оскаржуваного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року ОСОБА_1 не отримала, в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, із повним текстом судового рішення ознайомлена через свого представника, адвоката Ускової І.І. 27 вересня 2024 року, тому просила поновити строк на оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що клопотання заявника апеляційної скарги про поновлення процесуального строку на оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду) (а.с.3-7).

Даний позов підписано ОСОБА_1 , про що остання не заперечує та зазначає в апеляційній скарзі.

Інтереси ОСОБА_1 по справі представляв її представник ОСОБА_4 за довіреністю від 17 серпня 2022 року, посвідченого Гришиною В.І., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 161, дійсна до 17 серпня 2024 року, та договору про надання юридичної допомоги від 06 червня 2022 року (а.с.38,39).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.8). Дану адресу заявником також зазначено в апеляційній скарзі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, почати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали, підготовче засідання призначене на 02 листопада 2022 року на 11-00 год (а.с.43).

Копія вищезазначеної ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2022 року ОСОБА_1 направлена поштою на адресу її місця реєстрації.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із трекінг номером 69 9, в якому зазначено про отримання адресатом особисто ОСОБА_1 06 жовтня 2022 року копії вищезазначеної ухвали суду, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про наявність на розгляді у Ленінському районному суді м. Запоріжжя справи за її позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду) (а.с.49).

Окрім того, як вбачається із протоколу судового засідання від 02 листопада 2022 року, що в судовому засіданні була присутня ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 .. ОСОБА_1 надала пояснення по справі стосовно своїх позовних вимог не заперечувала проти закриття підготовчого судового засідання, про що також зазначено в ухвалі Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2022 року. Даною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22 листопада 2022 року на 09-00 год (а.с.49,50).

Як вбачається із протоколу судового засідання від 22 листопада 2022 року в судовому засіданні була присутня ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 , які надали пояснення по справі. В подальшому суд видалився до нарадчої кімнати, повернувшись, оголосив рішення суду (а.с.56).

Зі змісту рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року вбачається, що у судовому засіданні позивачка та її представник були присутні, надавали пояснення, просили позов задовольнити з урахуванням доказів про невиконання відповідачем своїх зобов`язань (а.с.57-58).

Відтак, підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 не було відомо про суть спору до ОСОБА_2 щодо розірвання договору довічного утримання (догляду) від 03 грудня 2019 року, яка в підготовчому судовому засіданні від 02 листопада 2022 року та в судовому засіданні від 22 листопада 2022 року надала особисто пояснення щодо визначеного нею предмету спору, відсутні. Крім того, посилання ОСОБА_1 про те, що в судовому засіданні було оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з журналу судового засідання від 22 листопада 2022 року, суддя оголосив повний текст судового рішення.

Разом з тим, стаття 272 ЦПК України передбачає порядок вручення судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Відповідно до пункту першого частини шостої статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку.

Відповідно до частини сьомого статті 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Установлено, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у цій справі постановлено 22листопада 2022 року(а.с.57-58).

Із матеріалів справи вбачається, що рішення Ленінським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено 22 листопада 2022року в присутності ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 (а.с.56).

Отже, ОСОБА_1 була обізнана про ухвалене оскаржуване судове рішення - 22 листопада 2022 року.

Проте, ОСОБА_1 , не звернулася відразу після судового засідання із відповідною заявою до Ленінського районного суду м. Запоріжжя про видачу їй копії повного тексту оскаржуваного судового рішення від 22 листопада 2022 року.

Водночас, як вбачається із заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про видачу судового рішення, яка подана на адресу Ленінського районного суду м. Запоріжжя 23 грудня 2022 року (вх. № 25750/22), останній 23 грудня 2022 року отримав копію повного тексту рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року в приміщенні суду першої інстанції, про що свідчить його особисто підпис на зазначеній заяві.

Відповідно до ч. 7 ст. 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Тому копія оскаржуваного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року вважається належно врученою ОСОБА_1 , а саме 23 грудня 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_1 23 грудня 2022 року зобов`язана була подати апеляційну скаргу на рішення Ленінського району м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року у строк до 23 січня 2023 року (перший робочий день, понеділок, перенесений з вихідного дня неділі - 22 січня 2023 року).

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 в особі представника, адвокатом Усковою І.І. до апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» 28 жовтня 2024 року, тобто через 1 рік 10 місяців 5 днів від дня вручення представнику ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_4 копії рішення суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 29 травня 2024 року звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою (вх. №18761/24 від 31 травня 2024 року) про виправлення описки у рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року, що також свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про наявність судового рішення станом на день подачі даної заяви до суду (29 травня 2024 року) (а.с.63). Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2024 року виправлено описку в рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року (а.с.67-68). Дана ухвала суду була направлена зокрема ОСОБА_1 (а.с.69), яку вона отримала 19 червня 2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням по вручення поштового відправлення із трекінг номером 06 902 420 903 10 (а.с.70). Отже, враховуючи, заяву про виправлення описки, ОСОБА_1 станом на 29 травня 2024 року також була повідомлена про наявність оскаржуваного судового рішення, а отже зобов`язання була подати апеляційну скаргу.

Проте, апеляційна скарга була подала лише 28 жовтня 2024 року, тобто через 4 місяці 29 днів.

При цьому, випадків, передбачених пунктом 2 частини 2 ст. 358 ЦПК України, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_1 , яка ініціювала судовий процес була обізнана про розгляд справи в суді, за результатом якої 22 листопада 2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, копію якого вручено її представникові ОСОБА_4 , а значить і ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявником апеляційної скарги не наведено істотних перешкод чи труднощів, які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 для вчинення процесуальних дій.

До того ж, ОСОБА_1 , не була позбавлена можливості знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, подавати докази, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, оскаржувати судове рішення у визначеному законом порядку тощо, що передбачено ст. 43 ЦПК України.

Натомість, апеляційну скаргу на судове рішення подано через 1 рік 10 місяців 5 днів від дня отримання ОСОБА_1 судового рішення.

З огляду на зазначене посилання ОСОБА_1 на те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення повинен відраховуватися з дати ознайомлення з ним її представником - адвокатом Усковою І.І., а саме 27 вересня 2024 року є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, зміст апеляційної скарги не містить.

Оцінивши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких інших підстав та мотивів поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вона не містить, а зазначені нею підстави для поновлення такого строку є тільки формальне посилання на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом із тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики ЄСПЛ випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу resjudicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Так, у параграфі 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені ЄСПЛ у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Особа, яка заявляє клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку, повинна надати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Наведені апелянтом підстави для поновлення строку не є поважними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись 127, 358, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , представника, адвоката Ускової Ірини Іллівни про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника, адвоката Ускової Ірини Іллівни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - відмовити.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Копії ухвали надіслати учасникам справи в порядку, визначеному ч. 8 ст. 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Кочеткова І.В.