Справа № 2-1038/10
УХВАЛА

22.08.2024 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, в якій просиввизнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у відмові зняти арешт з його коштів, що був накладений на підставі постанови про арешт коштів боржника серії ВП № 56655489 від 03.07.2018 року приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Рибальченко В.С., діяльність якого припинена на підставі наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2018 року № 4168/5 та відомості про припинення діяльності приватного виконавця Рибальченка В.С, внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України 02.01.2019 року; зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту з його коштів, накладеного на підставі вищевказаної постанови.

Скаргу мотивує тим, що про існування виконавчого провадження та накладення арешту він дізнався через Єдиний портал державних послуг Дія. Про відкриття виконавчого провадження ВП № 56655489 від 22.06.2018 року його не повідомляли, постанови на його адресу не надходили. Не погоджуючись з діями приватного виконавця Рибальченка В.С., щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 56655489 та порушення процедури його проведення він звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України.

27.11.2023 року Міністерство юстиції України, розглянувши скаргу, листом повідомило про те, що перевіркою відомостей Системи встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Рибальченка В.С, на виконанні перебувало виконавче провадження № 56655489 з примусового виконання виконавчого листа від 25.03.2011 року № 2-1038/10, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з нього на користь ВАТ «Кредитпробанк» в особі Кіровоградського відділення Херсонської філії ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступник АТ «Дельта банк», заборгованості за кредитним договором № 28,03/05/07-НВ від 26.02.2007 року в розмірі 40 374.23 дол. США, що становить 323 300,68 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 78,00 кв. м та належить його на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, укладеного з ОСОБА_2 , посвідченого 26.02.2007 року Новицькою І.О., приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу по реєстру № 696.

12.11.2018 року приватним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. В листі зазначено, що у зв`язку з надходженням заяви ОСОБА_3 від 07.12.2018 року діяльність приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Рибальченка В.С, припинена на підставі наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2018 роук № 4168/5. Відомості про припинення діяльності приватного виконавця Рибальченка В.С, внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України 02.01.2019 року.

Також, Міністерство юстиції України в своєму листі проінформувало, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Керуючись роз`ясненнями, наданими Міністерством юстиції України, 24.12.2023 року він звернувся до Управління забезпечення примусового Виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з коштів та майна і листом від 25.01.2024 року № 921/27.1-27, який отримано на електронну адресу 06.02.2024 року, повідомлено, про те, що оскільки він не погоджується з постановою про арешт коштів боржника від 03.07.2018 року, винесеною приватним виконавцем Рибальченком В.С., діяльність якого припинена, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не наділений повноваженнями щодо розгляду звернення сторони виконавчого провадження або особи права якої порушені, про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому проваджені приватним виконавцем, якщо вони суперечать вимогам законодавства щодо примусового виконання рішень.

Враховуючи зазначені підстави та порушення його конституційних прав вільного володіння та розпоряджання своїм майном, він вимушений звернутись до суду з даною скаргою та посилаючись на норми чинного законодавства, просить її задовольнити.

Ухвалою суду від 06.03.2024 року скарга прийнята до розгляду та відкрито провадження, призначено судове засідання.

20.03.2024 року представником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подані заперечення на скаргу.

Ухвалою суду від 29.07.2024 року до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, скаржник та представникУправління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подали заяви про розгляд скарги у їх відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з наступних підстав.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Рибальченко В.С. перебувало виконавче провадження № 56655489 з виконання виконавчого листа № 2-1038/10, виданого 25.03.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпробанк» в особі Кіровоградського відділення Херсонської філії ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступник - АТ «Дельта банк») заборгованості за кредитним договором № 28.03/05/07-НВ від 26.02.2007 року в розмірі 323 300,68 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 78,00 кв.м, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, укладеного з ОСОБА_2 , посвідченого 26.02.2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новицькою І.О. по реєстру № 696.

Як зазначає скаржник на підставі постанови про арешт коштів боржника від 03.07.2018 року у ВП № 56655489 безпідставно накладено арешт на грошові кошти боржника. Внаслідок незаконних дій виконавця заблоковано рахунки, що унеможливило користування коштами, які знаходяться на рахунках у банку, а також позбавило будь- яких засобів до існування. Як на підставу для зняття арешту з коштів посилається на абз. 10 п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, згідно якого визначено, що у разі припинення діяльності приватного виконавця, на виконанні у якого перебував повернутий стягувачу виконавчий документ, постанова(и), передбачена(і) цим пунктом, виноситься тимчасовим приватним виконавцем, а в разі його відсутності - відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, компетенція якого поширюється на територію виконавчого округу приватного виконавця, діяльність якого припинена.

З долученої до звернення від 24.12.2023 року копії листа Міністерства юстиції від 22.11.2023 року вбачається, що діяльність приватного виконавця Рибальченка В.С. припинена, про що 02.01.2019 року внесено відповідний запис до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Як зазначалося у відповіді наданій на звернення ОСОБА_1 від 24.12.2023 року, пунктом 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням;

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.

У разі припинення діяльності приватного виконавця, на виконанні у якого перебував повернутий стягувачу виконавчий документ, постанова(и), передбачена(і) цим пунктом, виноситься тимчасовим приватним виконавцем, а в разі його відсутності - відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, компетенція якого поширюється на територію виконавчого округу приватного виконавця, діяльність якого припинена.

До заяви про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення боржником додається документ/копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).

ОСОБА_1 не долучено до заяви від 24.12.2023 року документ/копію документа, що підтверджує наявність вищезазначених обставин для винесення відповідної постанови, а отже, й відсутні підстави для зняття арешту з коштів з підстав, визначених п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Пунктом 10-2 Розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, постанова або інший процесуальний документ (або їх частина), винесені у виконавчому провадженні приватним виконавцем, якщо вони суперечать вимогам законодавства щодо примусового виконання рішень, можуть бути скасовані за зверненням сторони виконавчого провадження або особи, права якої порушені, постановою керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, або особи, яка виконує його обов`язки, крім випадків, якщо наявна інформація про судове провадження, ініційоване особою, яка подала звернення, у зв`язку із спором між тими самими сторонами з такого самого предмета і з тієї самої підстави. Банкам чи іншим фінансовим установам така постанова надсилається поштою або на офіційну електронну адресу, а також може бути вручена під розписку.

Обгрунтовуючи скаргу,скаржник посилається на норми ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), яка встановлює наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа. Зазначеною нормою встановлено, що арешт з майна та коштів боржника знімається, а інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення скасовуються, в разі винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків, нестягнення виконавчого зору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем) та постанови про повернення виконавчого документа до суду.

В разі винесення виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (на підставі якої винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.11.2018 року) арешт з майна и коштів боржника не знімається, та інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення не скасовуються.

Скаржником скаргу подано на дії виконавчого органу - Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ухвалою суду від 29.07.2024 року до участі в справі Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залучений лише як заінтересована особа.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень органами державної виконавчої служби, зокрема, є відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не наділено повноваженнями щодо розгляду звернення сторони виконавчого провадження або особи, права якої порушені, про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частина), винесених у виконавчому провадженні приватним виконавцем, якщо вони суперечать вимогам законодавства щодо примусового виконання рішень.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг па рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Частиною 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважиш причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скарга ОСОБА_1 подана до суду 05.03.2024 року, а відповідь, яку він оскаржує ним отримана 06.02.2024 року. Таким чином, останнім днем подання скарги є 16.02.2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на оскарження, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні скарги.

Частиною 3 ст. 451 ЦПК України визначено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його скарги.

Керуючись ст. ст. 447, 450 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 26.08.2024 року.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко