ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/928/24 Справа № 212/5202/23 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Бондар Я.М.,Зубакової В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Юрченко Г.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/5202/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків,,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», в інтересах якого діє Каретна Євгенія Василівна,

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року, (суддя Козлов Д.О.), ухваленого в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 05 жовтня 2023 року -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернулася до суду зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який працював з 08.01.1990 року до 11.02.2009 року підземним прохідником в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», внаслідок чого через тривалу працю в шкідливих умовах у ОСОБА_3 виникли професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої ст. з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом зі стійкою артеріальною гіпертензією, шийною радикулопатією з дистрофічним синдромом у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФС другого ст., деформуючого артрозу і періартрозу ліктьових суглобів з комбінованими контрактурами ПФ першого-другого ст. та вираженими порушеннями трофіки кистей; а також хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), фаза загострення. ЛН 1 ст. Отже, працюючи в АТ «КЗРК» ОСОБА_3 виконував комплекс робіт в підземних умовах шахт, внаслідок чого працював протягом 20 років 7 місяців в умовах вібрації та пилу, рівні яких перевищували визначені нормативи. Таким чином на відповідача покладається відповідальність в частині через не створення для ОСОБА_3 на робочих місцях належних, безпечних і нешкідливих умов праці. Так за довідками МСЕК від 07.06.2010 року ОСОБА_3 було повторно встановлена третя група інвалідності безстроково через професійне захворювання та підтверджено 65% втрати ним професійної працездатності внаслідок професійного захворювання (30% по вібраційній хворобі, 10% через ХОЗЛ та 25% через трудове каліцтво) безстроково. Також за лікарським свідоцтвом про смерть № 531 від 15.11.2021 року була зазначена причина смерті ОСОБА_3 , а саме: хронічний обструктивний бронхіт (профзахворювання 2009 року), що було підтверджено протоколом патологоанатомічного дослідження № 518 від 15.11.2021 року та посмертним епікризом померлого, яким встановлено, що значне погіршення стану ОСОБА_3 відбулось 14.11.2021 року вранці з появою вираженої задишки та приступу задухи, внаслідок чого смерть його настала ІНФОРМАЦІЯ_1 об 8:00 год. Внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яка виражається у тому, що позивачка дуже переживала про стан здоров`я свого чоловіка, коли він перебував у лікарні чи лікувався вдома, вона доглядала за ним, але стан здоров`я ОСОБА_3 погіршувався. Через значне погіршення стану здоров`я її чоловіка, яке сталось ІНФОРМАЦІЯ_1 , настала смерть ОСОБА_3 , що викликало у ОСОБА_1 сильні душевні переживання та суттєве погіршення її самопочуття. Подальше поховання чоловіка та його відсутність нею переноситься дуже важко, її турбує безсоння. Вказувала, що смерть її чоловіка була раптовою та несподіваною. Вона досі не може оговтатись від перенесеного горя, оскільки вони разом із померлим багато часу проводили, стосунки між якими були дуже міцними. Тепер ОСОБА_1 залишилась без чоловіка, будучи позбавленою його підтримки. Позивачка втратила найдорожчу людину, яку ніким не можна замінити. Встановити ціну людського життя та повернути чоловіка позивача неможливо. Зазначала, що оскільки ОСОБА_3 помер внаслідок професійного захворювання та ускладнень, викликаних цим захворюванням, то моральні переживання не мали б місця, якби у свій час посадові особи відповідача прийняли міри для створення безпечних умов його праці, тому АТ «КЗРК» повинно відшкодувати спричинену їй моральну шкоду. Додавала, що АТ «КЗРК» порушувало трудове законодавство з безпеки праці й раніше відносно ОСОБА_3 , оскільки з ним 14 липня 2000 року при виконанні трудових обов`язків підземного прохідника стався нещасний випадок, в результаті якого при падінні з висоти він отримав виробничу травму: перелам поперечних відростків Л-2, Л-3, Л-4, Л-5 хребців та забій поперекового відділу хребта. Таким чином при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, позивач виходить з принципів розумності та справедливості, враховує глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у життєвих стосунках, обсяг страждань, враховуючи переживання, яких вона зазнала у зв`язку зі смертю чоловіка.

Просить суд стягнути з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача 1 000 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка у зв`язку з професійним захворюванням без утримання податків на інших обов`язкових платежів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків, - 400 000,00 грн. без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд врахував глибину фізичних та моральних страждань ОСОБА_1 внаслідок смерті чоловіка, як наслідок отриманого ОСОБА_3 у 2009 році професійного захворювання, ступінь втрати працівником працездатності через отримані ним трудове каліцтво та профзахворювання, зважаючи на провину підприємства відповідача через незабезпечення безпечних умов праці такого працівника, тривалість проживання разом подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також те, що життя людини є найвищою цінністю, втрата якої для позивачки є невідновлюваною втратою.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «Криворізького залізорудний комбінат», в інтересах якого діє Каретна Є.В. , посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем не доведено причинного зв`язку між професійним захворюванням та смертю потерпілого, оскільки чоловік позивачки ОСОБА_3 помер не при виконанні трудових обов`язків, а в період, коли вже був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за статтею 38 КЗпП. Суд, фактично не маючи спеціальних знань в галузі медицини, перебрав на себе функцію МСЕК та зробив висновок про наявність причинного зв`язку між професійним захворюванням (хронічним обструктивним захворюванням легень) та смертю чоловіка позивачки. Також, судом були застосовані норми закону, яку регулюють право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. При цьому позивачка ОСОБА_1 ніколи не була працівником відповідача. Також, при визначені розміру моральної шкоди, суд порушив принцип розумності, виваженості та справедливості.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивачки відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник АТ «Криворізького залізорудний комбінат» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її відхилити.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 працював з 08.01.1990 р. по 11.02.2009 р. підземним прохідником в тресті «Кривбасшахтобуд» ВО «Кривбасруда», яке було перейменовано у Шахтобудівельне управління ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», правонаступником якого стало ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого став ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та правонаступником якого наразі є АТ «Криворізький залізорудний комбінат», звідки він звільнився у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_3 (серія НОМЕР_1 ).

На підставі Акту про нещасний випадок № 17 від 19 липня 2000 року, складеного на Шахтобудівельному управлінні ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», встановлено отримання 14 липня 2000 року ОСОБА_3 , який працював підземним прохідником, трудового каліцтва через нещасний випадок на виробництві внаслідок падіння з висоти та переламу поперекових відростків хребта Л-2, Л-3, Л-4, Л-5 із забоєм поперековий відділу хребта, що сталось з причин порушення відповідальними особами такого підприємства законодавства про охорону праці.

Також, відповідно до Акту № 21 розслідування хронічного професійного захворювання від 3 квітня 2009 року, складеного на ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у ОСОБА_3 , який працював в умовах впливу шкідливих факторів 20 років 7 місяців, з яких 18 років 1 місяць на підприємстві відповідача, професійного захворювання: вібраційна хвороба першої-другої ст. з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом зі стійкою артеріальною гіпертензією, шийною радикулопатією з дистрофічним синдромом у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФС другого ст., деформуючого артрозу і періартрозу ліктьових суглобів з комбінованими контрактурами ПФ першого-другого ст. та вираженими порушеннями трофіки кистей; а також хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), фаза загострення. ЛН першого ст., що підтверджується медичним висновком «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» від 10 лютого 2009 року, причини виникнення яких були конструктивні недоліки обладнання, інструментів та машин, що були джерелами вібрації, рівень якої перевищував допустимі нормативи, а також через перевищення допустимих нормативів запиленості повітря робочої зони, винними за ст. 153 КЗпП та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» у спричинені яких визнано керівництво тресту «Кривбасшахтобуд» ВО «Кривбасруда» та Шахтобудівельного управління ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Згідно із довідками МСЕК № 008547 та № 002617 від 7 червня 2010 року вбачається, що ОСОБА_3 внаслідок повторного огляду було встановлено 3-ю групу інвалідності безстроково через професійні захворювання та встановлено 65% стійкої втрати працездатності безстроково внаслідок трудового каліцтва (25%), вібраційної хвороби (30%) та ХОЗЛ (10%) з потребою у санаторно-курортному, медикаментозному лікуванні, масажах та ЛФК.

Стаціонарне та санаторно-курортне лікування ОСОБА_3 протягом 2009 - 2020 років у медичних закладах через отримані ним професійні захворювання підтверджуються долученими до справи виписками із його історії хвороби № 423/151, № 1506/435, № 2807/789 інституту промислової медицини, виписним епікризом № 16 та виписними епікризами від 09.02.2010 р., від 06.03.2013 р., від 06.03.2014 р., від 24.02.2015 р., від 22.02.2019 р., від 21.02.2020 р.

В той же час, на підставі свідоцтва про смерть, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1655 від 16 листопада 2021 року, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61 років.

Відповідно лікарського свідоцтва про смерть № 531 від 15 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якого наступила внаслідок хронічного обструктивного бронхіту (професійне захворювання 2009 року), що підтверджується посмертним епікризом, протоколом патологоанатомічного дослідження № 518 від 15 листопада 2021 року та випискою з нього, за якими видно, що значне погіршення стану ОСОБА_3 сталось 14.11.2021 року рано вранці з появою вираженої задишки та приступу задухи, що призвело до смерті останнього 14.11.2021 року об 8-00 год. внаслідок хронічного обструктивного захворювання легень (професійне захворювання 2009 року), ускладнене легеневим серцем, пневмосклерозом, емфіземою легень, застійною пневмонією.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Криворізького залізорудний комбінат», в інтересах якого діє Каретна Євгенія Василівна , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд виходив з того, що вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд врахував глибину фізичних та моральних страждань ОСОБА_1 внаслідок смерті чоловіка, як наслідок отриманого ОСОБА_3 у 2009 році професійного захворювання, а також бере до уваги ступінь втрати працівником працездатності через отримані ним трудове каліцтво та профзахворювання, зважаючи на провину підприємства відповідача через незабезпечення безпечних умов праці такого працівника, тривалість проживання разом подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також те, що життя людини є найвищою цінністю, втрата якої для позивачки є невідновлюваною втратою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з частиною 2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого, виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

ОСОБА_1 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної членам сім`ї смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі частини 2 статті 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї .

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та статтею 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі статті 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач АТ «Криворізький залізорудний комбінат» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу - дружині померлого, оскільки у зв`язку зі смертю чоловіка позивача від профзахворювань, вона переносить моральні страждання, які полягають у душевних та психічних стражданнях, що призводять до порушення її звичного ритму та способу життя.

Судом першої інстанції встановлений й причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв`язків позивачки з рідною людиною.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначений ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, характер і тривалість моральних страждань позивача, яка втратила чоловіка, обставини виникнення професійного захворювання та смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, яка назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, смерть рідної людини, не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

В зв`язку з чим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», в інтересах якого діє Каретна Євгенія Василівна, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.О. Тимченко

Судді: Я.М. Бондар

В.П. Зубакова

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2024 року.

Головуючий О.О. Тимченко