Справа № 161/77/24
Провадження № 2-з/144/1/24
У Х В А Л А

"29" лютого 2024 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в скдаді:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 , як особою, яка незаконно набула грошові кошти в сумі 238445,00 грн,-

в с т а н о в и л а :

28 лютого 2024 року до суду з Гайсинського районного суду, за підсудністю, надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, особою, яка незаконно набула грошові кошти в сумі 238445,00 грн.

ОСОБА_1 , в своїй заяві просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 або підлягають передачі чи сплаті їй третіми особами і знаходяться у неї чи в інших осіб, а також заборонити ПАТ «ПриватБанк» здійснювати будь-які розрахункові операції за картковим рахунком НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 .

Застосування забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і не рухоме майно та грошові кошти, обгрунтовується тим, що ОСОБА_2 може намагатися уникнути матеріальної відповідальності за судовим рішенням у справі, відчуживши своє майно та грошові кошти на користь інших осіб. Необхідність забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «ПриватБанк» здійснювати будь-які розрахункові операції по вказаному картковому рахунку, обгрунтовується необхідністю позбавлення ОСОБА_2 можливості розпоряджатися наявними на рахунку коштами або коштами, які можуть надходити на вказаний рахунок.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснено в межах процесуального строку, визначеного ч.1 ст.153 ЦПК України, з урахуванням положень ст.123, ч.3 ст.124 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови від 22.12.2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник з приводу повернення безпідставно набутих коштів. Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання судового рішення про повернення безпідставно набутих коштів чи зробити неможливим його виконання. Слід вказати, що наведені підстави є лише припущеннями заявника, жодних доказів наміру ОСОБА_2 уникнути матеріальної відповідальності за судовим рішенням та відчужити майно суду не подано. Станом на дату надіслання заяви про забезпечення позову позовної заяви не подано, тому ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву, в якому б остання виклала свої заперечення проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , до суду подано не було.

З урахуванням викладеного, та не зазначення заявником у поданій до суду заяві про забезпечення позову обставин відмови ОСОБА_2 повернути кошти в добровільному порядку, суд приходить до висновку про недостатність обгрунтування ОСОБА_1 станом на 28.02.2024 року існування спору між сторонами щодо повернення безпідставно набутих коштів.

Слід врахувати, що за змістом закону заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

Суд також вважає, що оскільки обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову не можна визнати співмірним із можливими заявленими позовними вимогами у даній справі, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, детально дослідивши заяву про забезпечення позову, системно проаналізувавши норми чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст.153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

п о с т а н о в и л а :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 , як особою, яка незаконно набула грошові кошти в сумі 238445,00 грн, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду або через Теплицький районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя