ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2417/24 Справа № 216/7890/23 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

учасники справи:

заявник Комунальне підприємство «Парковка та реклама» Криворізької міської ради

боржник ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 216/7890/23 за заявою Комунального підприємства «Парковка та реклама» Криворізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з відшкодування земельного податку,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Парковка та реклама» Криворізької міської ради,

на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року (суддя Онопченко Ю.В.), постановлену в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2023 року КП «Парковка та реклама» КМР звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з відшкодування земельного податку, в обґрунтування якої посилався на те, що за умовами Договору оренди від 08 жовтня 2018 року КП «Парковка та реклама» КМР передало в оренду ОСОБА_1 у строкове платне користування нерухоме майно: нежитлове приміщення, вбудоване у другий поверх окремо розташованої будівлі загальною площею 60,67 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 , як орендар, зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, в тому числі витрати балансоутримувача щодо оплати податку за землю, однак умови договору в цій частині не виконував.

Просило суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з відшкодування земельного податку в розмірі 12 757,98 грн, інфляційні втрати 2 081,08 грн, та 3 % річних 496,16 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року у видачі судового наказу відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що вимога заявника про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних не підлягає розгляду у наказному провадженні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, КП «Парковка та реклама» КМР посилається на порушенням норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з відшкодування земельного податку в розмірі 12 757,98 грн, інфляційні втрати 2 081,08 грн, та 3 % річних 496,16 грн..

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд у постанові від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зазначив про те, що враховуючи положення частини 2 статі 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

08 жовтня 2018 року між КП «Парковка та реклама» КМР та ОСОБА_1 було укладено договір оренди нерухомості комунальної власності міста № 2/8 відповідно до умов якого орендар самостійно відшкодовує податок на землю, на якій розташований об`єкт оренди, її балансоутримувачу, відповідно до розміру земельної ділянки.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 та частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційна скарга КП «Парковка та реклама» КМР підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема щодо відмову у видачі судового наказу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що вимога заявника про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних не підлягає розгляду у наказному провадженні.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції в частині мотивів відмови у видачі судового наказу, в повній мірі не можливо, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

У відповідності до приписів статей 160, 161 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом статті 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Підстави для відмови у видачі судового наказу визначено частиною 1 статті 165 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Також частиною 3 статті в 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, в даному випадку, вважаючи, що вимога заявника про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних не підлягає розгляду у наказному провадженні, суд мав постановити ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Разом з тим, розділом ІІ «наказне провадження» ЦПК України визначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного 08 жовтня 2018 року між КП «Парковка та реклама» КМР та ОСОБА_1 договору оренди нерухомості комунальної власності міста № 2/8 орендар самостійно відшкодовує податок на землю, на якій розташований об`єкт оренди, її балансоутримувачу, відповідно до розміру земельної ділянки.

Вказаним договором та додатковою угодою № 2 про внесення змін до договору оренди нерухомості комунальної власності міста № 2/8 встановлено строк дії договору до 08 вересня 2021 року.

В заяві про видачу судового наказу заявником заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з відшкодування земельного податку в розмірі 12 757,98 грн за період з квітня 2021 року по жовтень 2023 року, що свідчить про відсутність, в даному випадку, безспірності розрахунків заявника щодо періоду оплати земельного податку.

Отже, у видачі судового наказу за заявою КП «Парковка та реклама» КМР сліж відмовити у зв`язку з відсутністю безспірності вимог заявника.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу за заявою КП «Парковка та реклама» КМР, проте, суд першої інстанції помилився в частині мотивів для постановлення оскаржуваної ухвали, а тому ухвала суду підлягає зміні в мотивувальній частині з викладенням її в редакції цієї постанови.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 та частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині з викладенням її у редакції цієї постанови.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно із частиною 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі, змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді Я.М.Бондар

В.П.Зубакова