справа № 619/3407/16-а
провадження № 4-с/619/16/24
УХВАЛА

іменем України

27 лютого 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого - суддіЖорняк О.М.,
за участю: секретаря судового засіданняНосачової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції незаконними та неправомірними, які полягають у не виконанні рішення суду та в не відкритті виконавчого провадження згідно виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області по справі №619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 від 17.11.2023 року про визнання протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року та про зобов`язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданову О.В. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53854103 від 24.07.2023 та відновити виконавче провадження.;зобов`язати відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрити виконавче провадження згідно виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області по справі №619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 від 17.11.2023 року про визнання протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року та про зобов`язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішеньуправління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданову О.В. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року та відновити виконавче провадження.

В обґрунтування скарги посилався на те, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківськоїобластівід 10 жовтня 2023 року по справі № 619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 за його скаргоюзаінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківськійобласті про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №53854103 від 24.07.2023 року визнано: дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. незаконними.

-Визнано протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103від24.07.2023 року.

-Зобов`язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській областіСхідногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданову О.В. скасуватипостановупрозакінчення виконавчого провадження ВП №53854103 від 24.07.2023 та відновити виконавчепровадження

На виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 10.10.2023.-17.11.2023р. було видано виконавчий лист Дергачівського районного

суду Харківської області по справі № 619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 .

24.11.2023 року він звернувся з заявою в якій просив прийняти на виконання виконавчий лист Дергачівського районного суду Харківської області по справі №4-с/619/14/23 від 17.11.2023 року, згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2023 року.

Але постанови про відкриття виконавчого провадження по теперішній час так і не отримав,що змусило його звернутися з даною скаргою до суду.

У судове засідання ОСОБА_2 надав до суду заяву,згідно якої підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у ній та розглядати скаргу за його відсутності.

Представники аідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонатьного управління Міністерства юстиції та Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явилися,що не є перешкодою для розгляду скарги

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1291 Конституції України закріплено обов`язковість судових рішень до виконання на всій території України. Крім того, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства передбачених п.9 ч.1 ст.129 Конституції України.

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконаннясудових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Судом установлено, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківськоїобластівід 10 жовтня 2023 року по справі № 619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 за його скаргою заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №53854103 від 24.07.2023 року визнано: дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. незаконними.

-Визнано протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року.

-Зобов`язано головного державного виконавця відділу примусового виконаннярішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданову О.В. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53854103 від 24.07.2023 та відновити виконавче провадження

На виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 10.10.2023.-17.11.2023 було видано виконавчий лист Дергачівського районного

суду Харківської області по справі № 619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 .

24.11.2023 року ОСОБА_2 звернувся з заявою в якій просив прийняти на виконання виконавчий лист Дергачівського районного суду Харківської області по справі №4-с/619/14/23 від 17.11.2023 року, згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2023 року.

Відповідно до п.5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову провідкриття виконавчого провадження та згідно до п.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копію постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим поштовим відправленням.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання, обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(П/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадян необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. З мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захист за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10- р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

З наданих матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження, згідно виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області по справі №619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 від 17.11.2023 року про визнання протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року та про зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданову О.В. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53854103 від 24.07.2023 та відновити виконавче провадження - не відкривалося.

За таких обставин,суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 в частинівизнання дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у не виконанні рішення суду та в не відкритті виконавчого провадження згідно виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області по справі №619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 від 17.11.2023 року про визнання протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року та про зобов`язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданову О.В. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53854103 від 24.07.2023 та відновити виконавче провадження- незаконними та неправомірними.

Разом з тим,суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частинізобов`язаннявідділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрити виконавче провадження згідно виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області по справі №619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 від 17.11.2023 року про визнання протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року та зобов`язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішеньуправління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданову О.В. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року та відновити виконавче провадження, оскільки в цій частині матеріали скарги містять ухвалу Дергачівського районного суду від 17.11.2023 року, яка набрада чинності та обов`якова до виконання державним виконавцем..

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК 2004 року, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, меж дозволеного втручання та балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про те, що скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 258-261, 351-354, 447-451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у не виконанні рішення суду та в не відкритті виконавчого провадження згідно виконавчого листа Дергачівського районного суду Харківської області по справі №619/3407/16-а, провадження № 4-с/619/14/23 від 17.11.2023 року про визнання протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 53854103 від 24.07.2023 року та про зобов`язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданову О.В. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53854103 від 24.07.2023 та відновити виконавче провадження- незаконними та неправомірними.

В іншій частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 01 березня 2024 року.

Суддя О. М. Жорняк