КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Олійника В.І., Музичко С.Г., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Розенбойма Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2018 року про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив +» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання задоволено.

Повний текст оскаржуваної ухвали складено 16 липня 2018 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Розенбойма Ю.О., 17 вересня 2024 року подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, адвокат Розенбойм Ю.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена за відсутності ОСОБА_1 (так само, як і другого відповідача - ОСОБА_2 ), що підтверджено протоколом судового засідання від 11 липня 2018 року. Вказує, що матеріали справи також містять конверт з повісткою про виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 30 травня 2018 рік, який повернувся до суду першої інстанції з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», що не є доказом належного сповіщення учасника справи про дату, час і місце судового засідання. У подальшому, при перегляді заочного рішення суду першої інстанції від 28 лютого 2014 року, адвокат Берегового Р.К. не ознайомлювався з матеріалами справи, оскільки брала участь у розгляді вказаної заяви в режимі відеоконференції відповідно до ухвали суду від 09 січня 2019 року. При цьому, наприкінці серпня 2024 року, маючи намір вчинити відповідну нотаріальну дію, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, де отримав інформацію, що останній внесений до Єдиного реєстру боржників. Надалі було виявлено, що в провадженні приватного виконавця перебуває виконавче провадження НОМЕР_1, у якому боржником є ОСОБА_1 03 вересня 2024 року, ознайомившись із постановою про відкриття виконавчого провадження, стало відомо, що підставою відкриття виконавчого провадження був виконавчий лист №359/12350/13, виданий 05 квітня 2019 року, відтак апеляційна скарга була підготовлена та подається в той же день, коли судом першої інстанції була надана можливість ознайомитись із матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Так, 11 липня 2018 року була постановлена оскаржувана ухвала, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовою кореспонденцією.

При цьому, у матеріалах справи міститься конверт з повісткою про виклик у судове засідання з копією заяви про видачу дубліката та зворотнє повідомлення з відміткою про невручення поштового відправлення за закінченням встановленого строку зберігання. Поштова адреса, вказана на конверті, збігається із вказаною поштовою адресою у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 178).

У справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) ЄСПЛ вказав, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чипом вручені учаснику судового процесу, стаття б Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб і а фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 (провадження №61-11723св22).

Таким чином, оскільки поштова кореспонденція була направлена відповідачу ОСОБА_1 на дійсну його адресу листом рекомендованою кореспонденцією, суд апеляційної інстанції вважає, що Бориспільський міськрайонний суд Київської області в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім того, як вбачається зі змісту заяви про перегляд заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2014 року, яка 30 жовтня 2018 року була подана ОСОБА_1 та яка міститься у матеріалах справи, відповідач зазначає, що, дізнавшись про існування вищевказаного заочного рішення, 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , через свого представника, ознайомився із матеріалами даної справи у Бориспільському міськрайонному суді Київської області, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали від 11 липня 2018 року (а.с. 199).

Апеляційна скарга подана 17 вересня 2024 року, тобто з пропуском строку понад рік з моменту постановлення ухвали від 11 липня 2018 року.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України, правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Розенбойма Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2018 року відсутні, оскільки ОСОБА_1 апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового розгляду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало чинності, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у такому його елементі справедливого судового розгляду як принцип правової визначеності.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому матеріали справи не містять доказів та/або виникнення обставин непереборної сили, що могло б бути враховано судом апеляційної інстанції, як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Розенбойма Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2018 року з підстав, передбачених ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Розенбойма Юрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2018 року відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л.П. Сушко
СуддіВ.І. Олійник С.Г. Музичко