Номер провадження: 22-ц/813/2949/24
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Масловського Ігоря Миколайовича, представника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року, постановленого під головуванням судді Михайлюка О.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина, -

в с т а н о в и в:

У черні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина, в якому просила стягнути додаткові витрати на неповнолітнього сина у загальному розмірі 71599,50 грн., які складаються з: 11000 грн. за навчання на курсах математики; 9750 грн. за додаткові заняття з вивчення англійської мови; 13600 грн. за додаткові заняття з вивчення польської мови; 12250 грн. за курс навчання у Комп`ютерній академії «КРОК»; 24999,50 грн. вартості комп`ютера (ноутбука).

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що 20.06.2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2014 року шлюб між сторонами був розірваний.

Після розірвання сімейних стосунків у зв`язку з тим, що відповідач належним чином не надавав допомоги по утриманню дитини, позивачка звернулася до суду позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, відповідно до закону, починаючи з дня подання позову, а саме з 19.06.2013 до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка зазначила, що син ОСОБА_4 дуже талановита і активна дитина, яка прагне розвиватися: полюбляє комп`ютери та IT сферу в цілому, прагне вступити до комп`ютерної академії «КРОК», має здібності до іноземних мов та хоче вивчати англійську та польську мови.

Також позивач зазначила, що для гарного засвоєння матеріалу, виконання практичних задач, чіткої та налагодженої комунікації з викладачами та учениками в процесі навчання ОСОБА_4 потрібен ноутбук.

Оскільки, обов`язок утримувати дитину та нести додаткові витрати лежить, зокрема, і на відповідачеві, позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 57999,50 грн., які полягають у наступному: 11000 грн. (1/2 частина від 22000 грн.) за навчання на курсах математики; 9750 грн. (1/2 частина від 19500 грн.) за додаткові заняття з вивчення англійської мови за курс навчання - рівень «SecPre-Intermediate D»; 12250 грн. (1/2 частина від 24500 грн.) за курс навчання у Комп`ютерній академії «КРОК»; 24999,50 грн.(1/2 частина від 49999 грн.) вартості комп`ютера (ноутбука) необхідного сину ОСОБА_4 для навчання.

Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Масловський І.М., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині його задоволення, та в цій частині ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої суд не взяв до уваги документи надані відповідачем, які підтверджують факт відповідальної періодичної сплати аліментів та несення ОСОБА_1 додаткових витрат на виховання та розвиток сина, що підтверджується відповідними квитанціями.

Також суд не звернув уваги на відсутність у позивача документального підтвердження понесення зазначених витрат на виховання сина, а також відсутність та не надання позивачем доказів необхідності здійснення таких додаткових витрат.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення судуу справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони по справі перебували у шлюбі, який за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2014 року розірвано (а.с. 18).

Сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 15).

ОСОБА_2 , разом із сином ОСОБА_6 проживає та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, 16).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, відповідно до закону, починаючи з 19.06.2013 до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що витрати на навчання на курсах математики, додаткові заняття з вивчення англійської мови, навчання у Комп`ютерній академії «КРОК» та придбання комп`ютера - є додатковими витратами, а тому обов`язок участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, покладається на обох батьків.

Однак, колегія суддів з таким висновком не погоджується за наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів, зазначає, що положення ст. 185 СК України, стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею, до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуте увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позивачем також не надано до суду доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина на додаткових курсах та придбання комп`ютера.

Вказані витрати не викликані особливими обставинами, вони не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини. Зазначені витрати покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів.

Більш того, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_7 окрім сплати аліментів, несе витрати на відпочинок дитини (перебування у таборі), уроки математики, англійської мови, зайняття футболом, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 124, 125-129, 131-132, 135, 137-138, 140-141, 143, 145-146).

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить висновку про те, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 , визначених позивачкою як додаткових витрат на дитину, оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язані з навчанням на курсах математики, додаткових занять з вивчення англійської мови, навчанням у Комп`ютерній академії «КРОК» та придбання комп`ютера саме за 49 999 грн., не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні ст. 185 СК України, а є поточними витратами на утримання дітей (аліментами), у тому числі на навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на відсутність у позивача документального підтвердження понесення зазначених витрат на виховання сина, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав того, що відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За таких підстав, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга адвоката Масловського І.М., представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду про стягнення додаткових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні в позовних вимог.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Масловського Ігоря Миколайовича, представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 28 лютого 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова