Справа № 581/183/24
Провадження № 2/581/125/24
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 лютого 2024 року селище Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Сізов Д.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

28 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пось С.Г. звернувся до суду із вказаним позовом. Просить визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль Volkswagen Jetta, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль ГАЗ 3302, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , та легковий причіп, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , які зареєстровані за ОСОБА_3 ; визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності: за ОСОБА_1 на автомобіль Volkswagen Jetta, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 500000 грн; за ОСОБА_3 на автомобіль ГАЗ 3302, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 70000 грн та легковий причіп, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 15000 грн.

Одночасно з пред`явленим позовом представник позивача подав заяву про забезпечення позову, у якій просить до вирішення справи:

заборонити ОСОБА_3 використовувати транспортні засоби: Volkswagen Jetta, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль ГАЗ 3302, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , легковий причіп, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , та зберігати їх у домогосподарстві по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_3 , шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії, повернути легковий причіп, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 у домогосподарство по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що з 21 квітня 2007 року по 8 вересня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Предметом спору є поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, є вказані транспортні засоби, які придбані за час проживання сторін у зареєстрованому шлюбі. У добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу спірного майна. Існують підстави вважати, що відповідач може без згоди позивача відчужити зазначене майно або пошкодити його. Крім того, ОСОБА_3 щоденно використовує автомобіль Volkswagen Jetta у власних своїх цілях, що призводить до його зносу, а вимоги позивача про надання вказаного автомобіля для її потреб ігнорує. Вказує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може бути ускладнено чи неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 має посвідчення водія від 4 січня 2008 року, серії НОМЕР_4 .

Із копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що за ОСОБА_3 , як власником, зареєстровано:

15 травня 2010 року - причіп легковий-В, 2010 року випуску.

30 грудня 2015 року - автомобіль ГАЗ 3302, бортовий малотонажний-В, 2002 року випуску;

27 листопада 2020 року - автомобіль Volkswagen Jetta, 2016 року випуску;

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України закріплено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, ким одне одному доводяться сторони у даній цивільній справі. За відсутності доказів перебування у певний період часу сторін у шлюбі, відсутні підстави вважати зазначене у заяві про забезпечення позову майно об`єктом спільної сумісної власності. Крім того, відсутні і докази того, що відповідач має намір здійснити відчуження чи пошкодження вказаних транспортних засобів, або ж чинити перешкоди у його користуванні іншою стороною.

Отже, заявником не доведено наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування вказаного виду забезпечення позову.

Таким чином, у зв`язку з тим, що заявник не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає її необґрунтованою та відмовляє у її задоволенні.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д. В. Сізов