Справа № 473/6541/23
РІШЕННЯ

іменем України

"13" лютого 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Багрін І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ

в листопаді 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 400 м2, наданої для обслуговування житлового будинку за вказаною адресою (на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23 травня 2008 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О.). Попереднім власником обумовленого майна був ОСОБА_2 .

Проте, звернувшись до нотаріуса з метою розпорядження своєю власністю, позивачка дізналася, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує обтяження, а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9252514, зареєстровано: 17 листопада 2009 року, реєстратор: Миколаївська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова головного державного виконавця ВДВС Вознесенського МРУЮ Параконного П.О. про відкриття виконавчого провадження від 31 серпня 2009 року, № 14480766, об`єкт обтяження: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вказаний арешт був накладений державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 14480766 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 17 серпня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 145 623 грн. 47 коп. (справа № 2-724/09).

Обумовлене виконавче провадження було завершено 30 червня 2010 року, оскільки стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Станом на час звернення з даним позовом до суду арешт не скасований.

Разом з тим, наявність арешту позбавляє позивачку права вільно розпоряджатися своїм майном.

Враховуючи вказані обставини, позивачка просила зняти арешт з вищезазначеного житлового будинку.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Вуїв О.В. не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, матеріали цивільної справи № 2-724/09, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 23 травня 2008 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Платовською П.О. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 23 травня 2008 року за № 2911963.

Попереднім власником вказаного будинку був ОСОБА_2 .

З матеріалів справи також вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження: а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9252514, зареєстровано: 17.11.2009, 10:17:48, реєстратор: Миколаївська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова головного державного виконавця ВДВС Вознесенського МРУЮ Параконного П.О. про відкриття виконавчого провадження від 31 серпня 2009 року, № 14480766, об`єкт обтяження: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вказаний арешт був накладений державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 14480766 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 17 серпня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 145 623 грн. 47 коп. (справа № 2-724/09).

Згідно повідомлення Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження № 14480766 було завершено 30 червня 2010 року, оскільки стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.ст. 4,5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Ч.ч.1,8 ст. 50, ч.1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження та накладення арешту) визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним

виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору.

Отже, державний виконавець з метою забезпечення реального виконання рішення суду має право накладати арешт на майно боржника.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , на час відкриття виконавчого провадження № 14480766, накладення арешту на вказаний житловий будинок, а також на час звернення до суду ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу (справа № 2-724/09) була позивачка ОСОБА_1 , у якій відсутні будь-які зобов`язання перед ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить основу справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За змістом вказаної норми, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Згідно ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що вимоги позивачки ґрунтуються на праві власності на майно, виступають способом захисту зазначеного права, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-83, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 9252514, зареєстровано: 17 листопада 2009 року, реєстратор: Миколаївська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова головного державного виконавця ВДВС Вознесенського МРУЮ Параконного П.О. про відкриття виконавчого провадження від 31 серпня 2009 року, № 14480766.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В. Лузан