Р І Ш Е Н Н Я№ 127/38128/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №5452181 від 28.01.2022 у сумі 22561 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 15561 грн. заборгованість за відсотками та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 28.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №5452181, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 7000 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,90% за день користування у межах строку кредиту, а також у випадку пролонгації договору за ініціативою позичальника, у межах нового строку кредиту, або у випадку автопролонгації та можливістю застосування зниженою процентної ставки у розмірі 0,019% за день користування.

Згідно з умовами договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19062023, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №5452181 від 28.01.2022.

Станом на дату передачу права вимоги (19.06.2023) у відповідача наявна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №5452181 від 28.01.2022 у сумі 22561 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 15561 грн. заборгованість за відсотками. Позивач з 19.06.2023 не нараховував відповідачу штрафні санкції.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с.60)

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористався, відзив на позовну заяву не подав.

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, проте в заяві про усунення недоліків просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що отримав кредит у сумі 7000 грн., та в лютому 2022 року ініціював пролонгацію кредитного договору. Визнав, що не повертав тіло кредиту та відсотки, і не заперечував проти наявності у нього обов`язків повернути отриманий кредит. Заперечував проти стягнення з нього відсотків саме у сумі 15561 грн., оскільки їх нарахування відбулось в порушення умов договору.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28.01.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №5452181. (а.с.5-9 на звороті) Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 7000 грн. (п.1.3). Строк кредиту - 30 днів. (п.1.4) Тип процентної ставки фіксована. (п.1.5) Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаному в п.1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору. (п.1.5.1) Знижена процентна ставка 0,019% в день. (п.1.5.2) В розділі 4 договору сторони погодили порядок його пролонгації. Відповідно до п.4.2.2 Договору, продовження строку користування кредитом за ініціативою споживача вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Відовідно до п.4.3.1 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Відповідно до п.4.3.2 договору, споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в пп.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом, та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача.

28.01.2022 ОСОБА_1 підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору, до даного договору (а.с.10) та паспорт споживчого кредиту (а.с.11-13). При цьому, суд звертає увагу, що в розділі 7 паспорту споживчого кредиту зазначено, що інформація зазначена в паспорті, зберігає чинність та є дійсною до 29.01.2022.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував факт отримання ним коштів у сумі 7000 грн. за кредитним договором.

Відповідно до картки обліку договору №5452181 від 28.01.2022, заборгованість ОСОБА_1 станом на 18.06.2023 становить 22561 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 15561 грн. заборгованість за відсотками. (а.с.44 на звороті 57 на звороті) З вказаної картки обліку вбачається, що 26.02.2022 ОСОБА_1 здійснив платіж у розмірі 37,24 грн., та сплатив в повному обсязі відсотки, які були нараховані йому за зниженою процентною ставкою у період з 28.01.2022 по 24.02.2022. Таким чином, відбулася пролонгація договору за пропозицією споживача. У період з 25.02.2022 по 30.04.2022 відсотки відповідачу не нараховувались. Відсотки за стандартною процентною ставкою нараховувались ОСОБА_1 за стандартною процентною ставкою у період з 01.05.2022 по 25.08.2022.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19062023 відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №5452181 від 28.01.2022. (а.с. 14-16).

Відповідно до копії платіжної інструкції №19849 від 21.06.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Авентус Україна» 1174172,21 грн. в оплату за відступлення права вимоги за договором факторингу №19062023 від 19.06.2023 без ПДВ. (а.с.57)

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №5452181 від 28.01.2022 на суму 22561 грн. (а.с. 18).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №5452181 від 28.01.2022, станом на 31.10.2023 становить 22561 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 15561 грн. заборгованість за відсотками. (а.с.19)

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, відповідач умови договору про надання споживчого кредиту №5452181 від 28.01.2022 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст. 526, 527, 530 ЦК України та умови договору і тому станом на 31.10.2023 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість 22561 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 15561 грн. заборгованість за відсотками.

Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 7000 грн. підтверджений належними та допустимими доказами та не заперечується відповідачем.

Щодо заборгованості за відсотками суд дійшов висновку, що сторони в договорі про надання кредиту погодили їх розмір та порядок нарахування, а тому позивач має право на їх стягнення з відповідача. Проте, суд не погоджується з розміром нарахованих відповідачу відсотків, з огляду на наступне.

Суд звертає увагу, що сторони в договорі про надання споживчого кредиту №5452181 від 28.01.2022 узгодили строк кредиту у 30 календарних днів, та узгодили порядок пролонгації вказаного строку за пропозицією споживача та порядок автопролонгації.

Відповідно до картки обліку договору №5452181 від 28.01.2022, з 28.01.2023 по 24.02.2022 відповідачу нараховувались відсотки за зниженою процентною ставкою, на загальну суму 37,24 грн.

26.02.2022 ОСОБА_1 здійснив платіж у розмірі 37,24 грн. та сплатив в повному обсязі відсотки, які були нараховані йому за зниженою процентною ставкою у період з 28.01.2022 по 26.02.2022. Таким чином, відбулася пролонгація договору за пропозицією споживача відповідно до п.4.2.2 договору. Договір було продовжено на 30 днів, тобто по 28.03.2022.

28.03.2022 договір №5452181 від 28.01.2022 було автоматично пролонговано, відповідно до п.4.3.1 договору, оскільки відповідач ОСОБА_1 не сплачував відсотки за договором згідно п.4.2.2 договору.

Враховуючи, що автопролонгація договору, відповідно до його умов, можлива на строк не більше ніж 90 днів, останнім днем строку кредиту є 26.06.2022.

У період з 25.02.2022 по 30.04.2022 відсотки відповідачу не нараховувались. Відсотки за стандартною процентною ставкою нараховувались ОСОБА_1 у період з 01.05.2022 по 25.08.2022.

Отже, вказане нарахування відсотків після 26.06.2023 року, тобто після строку погодженого строку кредиту є неправомірним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки, які були нараховані у період з 26.02.2022 по 26.06.2022 у розмірі 7581 грн.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1744,60 грн. пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 205, 207, 509, 512, 516, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 628, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст.19,76-81, 141,247,256 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №5452181 від 28.01.2022 у сумі 14581 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 7581 грн. заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 1744,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 01.03.2024.

Суддя