Номер провадження № 2-др/521/110/24
07 листопада 2024 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.
секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до «ДТЕК Одеські електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення комісії, -
У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала вищевказана цивільна справа.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до «ДТЕК Одеські електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення комісії, відмовлено.

30.10.2024 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат в порядку п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, та просив суд винести додаткове рішення про стягнення з позивачів на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 96000, 00 гривень.

У судове засідання з`явився ОСОБА_2 , заперечував проти ухвалення додаткового рішення.

Представник ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку із його участю 07.11.2024 року у судовому засіданні, призначеному на 12:00 годину в Біляївському районному суді Одеської області.

Суд відмовляє представнику ОСОБА_1 у відкладенні розгляду справи, оскільки представником не було надано до суду ніяких доказів того, що він бере участь 07.11.2024 року у судовому засіданні, призначеному на 12:00 годину в Біляївському районному суді Одеської області.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його особистої участі, заяву про ухвалення додаткового рішення просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення з позивачів судових витрат, пов`язаних з розглядом справи підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Частиною 3 тієї ж статті ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, суд під час винесення рішення не вирішив питання про судові витрати, які поніс відповідач при розгляді справи, і які складаються із витрат на правову допомогу.

З метою забезпечення представництва інтересів відповідача у суді, зокрема у справі №947/11165/24 та надання інших видів правової допомоги відповідач уклав із АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» Договір про надання правової допомоги №2212-ПД/7074-00Е від 22.12.2023 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 року у справі №922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, е кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Отже, гонорар адвоката, за домовленістю сторін, може бути встановлений у фіксованій сумі, і в такому випадку, розмір гонорару адвоката не залежить від витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги та обсягу фактично наданих послуг, адже сторони досягли згоди щодо певної конкретної суми, що є незмінною за весь період надання правової допомоги. При встановленні гонорару у фіксованій сумі сторони не домовляються щодо вартості години за певний вид послуги з правової допомоги, а визначають вартість послуг адвоката у конкретній сумі, що не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

23.10.2024 року справу №947/11165/24 розглянуто судом, було ухвалено рішення у задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення комісії, відмовлено.

За п. 4.3. до Договір про надання правової допомоги №2212-ПД/7074-00Е від 22.12.2023 року, вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно, або у фіксованому розмірі.

Судом встановлено, що по справі №947/11165/24 між АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та АО «Перший радник» було досягнуто згоди про виплату АО «Перший радник» гонорару за ведення даної справи у суді першої інстанції у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 1.3. Договору, сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість Послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається Сторонами в Акті наданих послуг.

Відповідно до п. 4.4 Договору, вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний Акт наданих послуг.

Судом встановлено, що судові витрати, які відповідач поніс у зв?язку із розглядом справи № 947/11165/24 в суді першої інстанції складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9600,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг №154-0ЕМ від 28.10.2024 року. Про понесення витрат на правову допомогу у зв?язку із розглядом даної справи Відповідачем було заявлено у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Судом встановлено, що відповідач надає до матеріалів справи належним чином завірені копії наступних документів: Договір про надання правової допомоги №2212-ПД/7074-00Е від 22.12.2023 року, Акт надання послуг №154-0ЕМвід 28.10.2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на підтвердження права на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Жук В.О.

Суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат таким, що повністю відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а також таким, що підтверджено належними та допустимими доказами. Зокрема, матеріали справи містять докази написання процесуальних документів представником відповідача та докази його участі у судових засіданнях по даній справі. Відповідно обсяг наданих послуг, зазначений в Акті підтверджується наявними в справі доказами та є обґрунтованим.

Відповідно до позиції викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018 року, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності.

Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.

Верховний Суд розглядаючи справи щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу неодноразово звертав увагу, також, на сутність стягнення судом таких судових витрат, зазначаючи, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, зокрема у сфері публічно-правових відносин (постанови Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 р. у справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 р. у справі № 826/13270/16).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з позивачів на користь відповідача судові витрати, пов`язані з витратами на професійну допомогу правничої (правової) допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 135, 141, 263, 270 , 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до «ДТЕК Одеські електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення комісії .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (65031, м. Одеса, вул. Боровського, 28Б, ) витрати на професійну допомогу правничої (правової) допомогу в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (65031, м. Одеса, вул. Боровського, 28Б, ) витрати на професійну допомогу правничої (правової) допомогу в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2024 року.

С У Д Д Я: І.А. Бобуйок