Справа № 459/2198/24
Провадження № 2/459/603/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю:

секретаря судового засідання Козак І. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Шептицький цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, просить стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в розмірі 20564 грн, які було стягнуто за виконавчим написом, виданим 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 26507 про стягнення з нього за кредитним договором № 947308536 від 01 грудня 2019 року, заборгованості у розмірі 44652,70 грн., який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 червня 2024 року у справі № 459/821/24 визнано таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову вказав, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 червня 2024 року, справа № 459/821/24, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, виданий 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., зареєстрований в реєстрі за № 26507 про стягнення з нього за кредитним договором № 947308536 від 01 грудня 2019 року заборгованості у розмірі 44652,70 грн. Рішення суду набрало законної сили 28 липня 2024 року. Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. надав письмову відповідь на адвокатський запит від 02 серпня 2024 року № 578806 в якій зазначив, що на виконанні у приватного виконавця перебуває зупинене виконавче провадження № 67244231 з примусового виконання виконавчого напису № 26507, виданого 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 44652,70 грн. 28 березня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій № 67244231. Станом на 02.08.2024 року у межах виконавчого провадження № 67244231 від 25.10.2021 року на рахунок приватного виконавця надійшло 20 562,40 грн.

Ухвалою від 19.08.2024 відкрито загальне провадження по справі.

11.09.2024 представник позивача подав заяву, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 гривень, а також «Гонорар успіху» в розмірі 5000 гривень.

27.09.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

31.10.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшло заперечення на заяву про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, де просить відмовити в задоволенні такої, оскільки заявлений розмір правової допомоги є необгрунтованим та завищеним відносно складності справи.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати у їх відсутності.

Відповідач належним чином повідомлявся через підсистему «Електронний суд», підтвердження чого міститься в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань, відзиву не подав.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 червня 2024 року, справа № 459/821/24, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, виданий 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., зареєстрований в реєстрі за № 26507 про стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 947308536 від 01 грудня 2019 року заборгованості у розмірі 44652,70 грн (а.с. 15-20).

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. надав письмову відповідь 02 серпня 2024 року № 578806 в якій зазначив, що на виконанні у приватного виконавця перебуває зупинене виконавче провадження № 67244231 з примусового виконання виконавчого напису № 26507, виданого 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованості в розмірі 44652,70 грн. 28 березня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій № 67244231. Станом на 02.08.2024 року у межах виконавчого провадження № 67244231 від 25.10.2021 року на рахунок приватного виконавця надійшло 20 562,40 грн (а.с. 21-22).

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

За змістом постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18, якщо правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Позивач звернувся до суду з вимогою про повернення безпідставно стягнутих з нього грошових коштів за виконавчим написом, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020р. у справі №910/3395/19, від 23.04.2019р. у справі №918/47/18, від 01.04.2019р. у справі №904/2444/18.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом повернення відповідачем грошових коштів позивачу, стягнутих за виконавчих написом нотаріуса, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача у заяві зазначає, що позивач поніс витрати на правову допомогу у сумі 12000 грн. На підтвердження розміру таких витрат надав договір про надання правової допомоги від 01.08.2024, акт прийняття-передачі наданих послуг від 10.09.2024, де вказано про вартість наданих послуг у розмірі 12000 грн та «Гонорар успіху» у розмірі 5000 грн, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, а також ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) від 10.09.2024 року, адвокатом Мацеєм М.М. було надано наступні послуги: ознайомлення з документами, усні консультації, пошук релевантної судової практики та чинного законодавства, підготовка та написання адвокатських запитів та позовної заяви по справі. Загальна кількість витраченого часу становить 28 год, вартість наданих послуг -12000 грн, крім того «Гонорар успіху» 5000 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. (Постанова Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №300/3178/20)

Згідно ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Суд вважає, що час витрачений адвокатом, а саме 28 год. на вивчення матеріалів справи та підготовку процесуальних документів по даній справі для професійного адвоката не відповідає складності справи.

Враховуючи особливості розгляду справи, беручи до уваги клопотання представника відповідача про відмову у стягненні витрат на правову допомогу, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню з 12000 грн до 6000 грн, а «Гонорар успіху» з 5000 грн до 2000 грн.

Згідно із ст.141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача слід стягнути 968,96 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (ЄДРПОУ 42254696, вул. Сверстюка Євгена, 11-А, оф. 605, м. Київ) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20562,40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн та «Гонорар успіху» у розмірі 2000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.11.2024.

Суддя: М. Д. Новосад