Справа № 487/564/24
Провадження № 2/487/1228/24
14.02.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді А.А. Лагоди,
за участю секретаря К.Е. Мамчур,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача-адвоката Заливчого Ярослава Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Сторона позивача звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 218913 від 23.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь відповідача в сумі 6484,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вищевказаний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусу не надано належні документи для вчинення виконавчого напису, нотаріусом не враховано, що вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору укладеного у простій письмовій формі є незаконним, безспірність вимог не досліджено, не враховано строк позовної давності за заявленими вимогами та чинне законодавство не дозволяє виконувати такі написи, що є загальновідомим. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.
18.01.2024 ухвалою суду у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
18.01.2024 ухвалою суду задоволено заяву сторони позивача про забезпечення позову.
В судове засідання сторона позивача не з`явилась. Подано до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи.
Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172.
Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.
З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 23.06.2021 керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним, та на підставі не чинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «Брайт Інвестмент» на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку.
На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Щодо витрат на правничу допомогу.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року справа №755/9215/15-ц.
Витрати на професійну правничу допомогу по справі були розподілені у відповідності до документально підтверджених доказів поданих представником позивачів на час ухвалення судового рішення.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження таких витрат. Наданий Договір про надання професійної правової (правничої) допомоги від 04.01.2024 у п. 5 містить вартість послуг в розмірі 8000,00 грн. та у п.6 порядок оплати такої вартості у 3-х денний строк після набрання рішення законної сили.
Тому, такі не підтверджені витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню.
Керуючись ст. ст. 34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 81, 176, 247 ч.2, 258, 259, 264, 265, ч.4 ст. 268, 280-289 ЦПК України, суд,
Позов представника-адвоката Заливчого Ярослава Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 понесені судові втрати по сплаті судового збору в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54-А, оф.204, .

Третя особа: приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.

Суддя А.А. Лагода