КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/53/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024року місто Київ

справа № 752/15548/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Плахотнюк К.Г., у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2022 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank від 21 жовтня 2019 року, яка виникла станом 01 лютого 2022 року у розмірі 33725,35 грн. та складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 31276,69 грн.; заборгованості за порушення грошового зобовязання - 2448,66 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що monobank - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Вказував, що 21 жовтня 2019 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Зазначав, що положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Вказував, що відповідно до договору відповідачу було відкрито рахунок та встановлено кредитний ліміт у сумі 70000 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 .

Посилався на те, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2023 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 21 жовтня 2019 року в розмірі 16449,18 грн. та судовий збір в розмірі 1209,98 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту «monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб з тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Вважає, що суд дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із зазначеними умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту.

Вказував, що із виписки про рух коштів, клієнтом було неодноразово здійснено банківські операції із використання власної картки, що свідчить про те, що відповідач надав свою згоду із змінами, доповненням до договору про надання банківських послуг від 21 жовтня 2019 року.

Зазначав, що посилання суду першої інстанції на недоведеність банком, що саме ці умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Посилався на те, що виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором.

Вказував, що відповідачем не висловлювалось жодних заперечень з приводу наявної заборгованості, контррозрахунку заборгованості не надано.

Зазначав, що заборгованість відповідача становить 33725,35 грн., яка складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) - 3525,35 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача заборгованість у розмірі 16449,18 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунку, наданого банком, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 01 лютого 2022 року становить 31276,69 грн., однак враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду від 03липня 2019 року, суд дійшов висновку про необхідність зменшення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) на суму списаних банком відсотків, а саме на 14827,51 грн.

Також суд першої інстанції у рішенні дійшов висновку, що надані позивачем витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21 жовтня 2019 року шляхом підписання анкети-заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк».

У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім'я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

Відповідно до п.2 анкети-заяви відповідач, підписавши вказану заяву погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами і правлами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомлений, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.

Згідно з п.3 анкети-заяви, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, що складають договір та зобов'язався виконувати його умови. Окрім цього, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися нимабо банком з використанням електронного цифрового підпису (п.6).

На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви було надано: анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21 жовтня 2019року, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21 жовтня 2019року, Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Тарифи чорної картки monobank, паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, копію паспорту відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УніверсалБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21 жовтня 2019 року.

У вказаній анкеті-заяві не зазначено розмір процентної ставки за користування кредитом, не зазначені умови щодо сплати пені та комісії, тобто сторони в розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів, пені та комісії.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, які надані позивачем затверджені протоколом Правління №46 від 24 листопада 2021 року та набувають чинності з 27 листопада 2021 року, а анкета-заява відповідачем була підписана 21 жовтня 2019 року, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21 жовтня 2019 року шляхом підписання анкети-заяви.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Тарифи чорної картки monobankдатовані 27 листопада 2021 року, а анкета-заява відповідачем була підписана 21 жовтня 2019 року.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати простроченої заборгованості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21 жовтня 2019 року шляхом підписання анкети-заяви.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із зазначеними умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, спростовуються вищевикладеним.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 не можуть бути застосовані до даних правовідносин, колегія суддів відхиляє, оскільки спір у даній справі виник з подібних правовідносин, що розглядались у справі №342/180/17 за результатами розгляду якої з метою формування єдиної правозастосовної практики Великою Палатою Верховного Суду надано правовий висновок, який в свою чергу, відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд повинен враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16449,18 грн., виходячи з наступного.

Позивач, на підтвердження своїх вимог про стягнення заборгованості надав суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 01лютого 2022 року становить 31276,69 грн.

Відповідач в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву в якій вказував на те, що він позовні вимоги визнає частково, а саме в частині розміру тіла кредиту- 6006,35 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що згідно з випискою з банківського рахунку, яку додав до відзиву, сума запозичених коштів за весь час користування рахунком склала саме 6006,35 грн., що фактично складає тіло кредиту. Вся інша сума заборгованості, яка є предметом вимог позивача, є нарахованими процентами за користування кредитом та штрафними санкціями, які фактично не були встановлені договором в розумінні діючого законодавства.

Як вбачається з виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2017 року по 04 квітня 2023року, яка була надана відповідачем (а.с.48-69), 21 жовтня 2019 року останньому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000 грн., який 04 січня 2020 року було збільшенона 20000 грн. та 25травня 2021 року знижено на 9800 грн. Кредитний ліміт станом на 04квітня 2023 року становить 30200 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки за договором №б/н від 21 жовтня 2019 року, відповідач здійснював витрати кредитних коштів та періодично вносив кошти на погашення кредиту.

Разом з тим, відповідно до наданого розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що позивачем безпосередньо до загальної заборгованості по кредиту включалося та відповідно проводилося списання відсотків.

При цьому, оскільки матеріали справи не містять доказів про погодження з відповідачем умов стягнення відсотків, колегія суддів вважає, що позивач безпідставно нарахував у розмір заборгованості вказаної складової.

Так, АТ «Універсал Банк», згідно інформації про рух коштів, за період з 21жовтня 2019 року по 12вересня 2022 року списано відсотків на загальну суму 14827,51 грн., а саме 01січня 2020 року списано відсотків за грудень на суму 439,83 грн.; 01лютого 2020року - за січень в розмірі 683,68 грн.; 01 травня 2020 року - за квітень в розмірі 1003,31 грн.; 01 червня 2020 року - за травень в розмірі 1005,18 грн.; 01 липня 2020 року- за червень в розмірі 951,60 грн.; 01 серпня 2020 року - за липень в розмірі 950,79 грн.; 01 вересня 2020 року- за серпень в розмірі 1054,72 грн.; 01 жовтня 2020 року - за вересень в розмірі 1012,63 грн.; 01 листопада 2020 року - за жовтень в розмірі 991,35 грн.; 01 грудня 2020 року - за листопад в розмірі 723,96 грн.; 01 січня 2020 року - за грудень в розмірі 816,85 грн.; 01 лютого 2021 року - за січень в розмірі 821,67 грн.; 01 березня 2021 року - за лютий в розмірі 767,76 грн.; 01 квітня 2021року - за березень в розмірі 874,20 грн.; 01 травня 2021 року - за квітень в розмірі 872,70 грн.; 01 червня 2021 року - за травень в розмірі 929,38 грн.; 01 липня 2021 року - за червень в розмірі 927,90 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 16449,18 грн. за вирахуванням суми відсотків (31276,69 грн. - 14827,51 грн.).

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки зібраних у справі доказів, зокрема доказів, поданих позивачем на підтвердження його доводів про наявність укладеного з відповідачем кредитного договору.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: