Провадження № 2/734/214/24 Справа № 734/5458/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 лютого 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.

за участю секретаря Ієвлевої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 27 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем і зареєстрований в реєстрі за № 11255 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 34 602,01 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем Віталієм Олександровичем відкрито виконавче провадження № 69684375, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. Підставою стала заява представника ТОВ «Вердикт Капітал» Владимирова А.О. про примусове виконання виконавчого напису № 11255 від 27.01.2022 року приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 34 602,01 грн. Того ж дня приватним виконавцем винесені: постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої загальна сума мінімальних витрат 509,60 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь виконавця; постанова про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 3 460,20 грн.; постанова про арешт коштів боржника, згідно якої постановлено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить мені як боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 38 571,81 грн.; копії постанови направити на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження. За виконавчим написом позивач ОСОБА_1 є боржником за Кредитним договором № 873 від 29.09.2020 року, укладеним між мною та ТОВ «Служба миттєвого кредитування»; за Договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступлено право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.12.2021 по 17.12.2021 року включно. Сума заборгованості складає 34 602,01 грн., в тому числі: 4 093,33 - заборгованість за тілом кредиту; 30 008,68 - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; плата, отримана зі Стягувача ТОВ «Вердикт Капітал», за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. З Єдиного державного реєстру судових рішень позивачу стало відомо, що Козелецьким районним судом Чернігівської області розглядалась заява директора товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС»,заінтересовані особи: ТОВ «Кампсіс Фінанс», ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником. 13.10.2023 року за ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області, яка набрала законної сили 31.10.2023 р., у справі № 750/12701/23 замінено вибулого стягувача - товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (, адреса місцезнаходження: вул. Харківське Шосе, буд. 201/203, літ.2А, офіс 602, м. Київ,02121) у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису №11255, вчиненого 27.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Позивач не визнає вказаної заборгованості, листи-претензії щодо необхідності сплати коштів ні від жодного з вищевказаних ТОВ на мою адресу не надходили, що є порушенням вимог для стягнення безспірної заборгованості.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, де позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Із змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог оскільки вважає, що мав право як стягував на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення боргу, який є безспірним.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 18.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем Віталієм Олександровичем відкрито виконавче провадження № 69684375, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження.

Підставою стала заява представника ТОВ «Вердикт Капітал» Владимирова А.О. про примусове виконання виконавчого напису № 11255 від 27.01.2022 року приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 34 602,01 грн. цього ж дня приватним виконавцем винесені: постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої загальна сума мінімальних витрат 509,60 грн. підлягає стягненню з мене на користь виконавця; постанова про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 3 460,20 грн.; постанова про арешт коштів боржника, згідно якої постановлено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить мені як боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 38 571,81 грн.; копії постанови направити на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.

За виконавчим написом ОСОБА_1 є боржником за Кредитним договором № 873 від 29.09.2020 року, укладеним між мною та ТОВ «Служба миттєвого кредитування»; за Договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступлено право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.12.2021 по 17.12.2021 року включно. Сума заборгованості складає 34 602,01 грн., в тому числі: 4 093,33 - заборгованість за тілом кредиту; 30 008,68 - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; плата, отримана зі Стягувача ТОВ «Вердикт Капітал», за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача.

13.10.2023 року за ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області, яка набрала законної сили 31.10.2023 р., у справі № 750/12701/23 замінено вибулого стягувача - товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (, адреса місцезнаходження: вул. Харківське Шосе, буд. 201/203, літ.2А, офіс 602, м. Київ,02121) у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису №11255, вчиненого 27.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Представником позивача 23.10.2023 року до ТОВ «Вердикт Капітал» направлявся адвокатський запит з проханням надати: 1) копію кредитного договору № 873 від 29.09.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування»; 2) копію Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, за яким ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступлено право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал»; 3) копію акту приймання - передачі реєстру боржників за Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року; 4) розрахунок заборгованості за кредитним договором № 873 від 29.09.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування», з указанням, в якому розмірі право вимоги перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», та з яких показників складається загальна заборгованість.

До відповіді на адвокатський запит (вих. № 1-4584 від 06.11.2023 року) надано: витяг з Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 р.; витяг з Додатку № 3 до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 р.; копію Акту приймання-передавання Реєстру Боржників до Договору факторингу№ 1-12 від 01.12.2021 р. За іншою інформацією рекомендовано звернутись до нового кредитора, яким є ТОВ «Кампсіс Фінанс».

Також 23.10.2023 року направлявся адвокатський запит до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» з проханням надати, в тому числі, копію кредитного договору № 873 від 29.09.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування».

До листа «Про розгляд адвокатського запиту» (вих. № 119-11/23 від 07.11.2023 р.) додано копію Договору про надання фінансових послуг № 873 «Стандартний+» від 29.09.2020 року, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_3 (в якому не містяться відомості про його нотаріальне посвідчення); копію Додатку № 1 до Кредитного договору Заява-Анкета (для отримання кредиту) та розрахунок заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Зміна прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 відбулась при укладенні шлюбу 09.11.2020 року (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положеньст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сума або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціямине більше одного року.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»передбачає,що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого написунадання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, суд звертає увагу, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржникаце обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознакаминаданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Виходячи з наведеного вище, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи насправді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Київський апеляційний адміністративний суд при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 16.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині з моменту її прийняття.

Підставою для скасування вказаного нормативного акта стало, зокрема, те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених устатті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбаченістаттею 88 Закону України «Про нотаріат»умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положеннямстатті 87 цього Закону.

Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально.

У постанові Верховного Суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначено, що в зв`язку з визнанням судом нечинноюпостанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до спірних правовідносин підлягала застосуванню постанова Кабінету Міністрів України про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 у редакції від 29.11.2001.

Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що з 22.02.2017 року виконавчий напис може бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідач не довів у встановленому законом порядку належними і допустимими доказами того, що кредитний договір, який надавався нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Крім цього, відповідач не подав до суду докази про підтвердження отримання вимоги позивачем, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

З огляду на вказане заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, а отримавши документи від відповідача, нотаріус мав перевірити таку заборгованість на предмет безспірності та пересвідчитися, що боржник про неї поінформований.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15-ц, та постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Відповідно до ч. 1-4 ст.12ЦПКУкраїни цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

Оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.01.2022 року, тобто після набрання законної сили вказаною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, нотаріусу надано кредитний договір, який не посвідчено нотаріально (позивач не зверталась при його укладанні до нотаріуса для його посвідчення), отже він не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Позивач не визнає вказаної у виконавчому написі заборгованості, вважає, що сума заборгованості є спірною. Крім того, листи-претензії щодо необхідності сплати коштів від ТОВ на мою адресу не надходили, що є порушенням вимог для стягнення безспірної заборгованості.

У постанові від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором)».

Позивач ОСОБА_1 вважає виконавчий напис № 11255 від 27.01.2022 року таким, що вчинено з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки нотаріусом при його вчиненні не було перевірено безспірність заборгованості за кредитним договором та нормами діючого законодавства взагалі не передбачено вчинення нотаріусами виконавчих написів на нотаріально не посвідчених кредитних договорах.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені й обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Докази на спростування такого висновку суду станом на час розгляду справи відсутні.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 1073,60 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу слід зазначити таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).

Відповідно ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами тощо.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатурута адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі №910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що до позовної заяви додано ордер на адвоката Гуц Н.М. та квитанцію до прибуткового касового ордера від 13.10.2023, згідно з якою адвокат Гуц Н.М. прийняла від ОСОБА_1 4 500,00 грн. на підставі договору №2-/13-10-23 від 13.10.2023.

З урахуванням конкретних обставин цієї справи, а також з огляду на те, що представник позивача адвокат Гуц Н.М. підготувала позовну заяву, яку підписала і подала до суду, у додатках до позовної заяви міститься адвокатський запит, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 5573,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76 81, 89, 137, 138, 141, 263 265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 27 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем і зареєстрований в реєстрі за № 11255 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 34 602,01 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (вул.Харківське Шосе, 201/203, літера 2А, офіс 602, м. Київ, ЄДРПОУ 43577608) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати, в загальному розмірі 5573 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят три) гривні 60 коп, які складаються із судового збору 1073,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 500 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя