Справа № 159/388/24
Провадження № 2/159/460/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 лютого 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що вона з відповідачем є батьками двох неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб з відповідачем розірваний на підставі рішення суду від 08.05.2023. Після розірвання шлюбу сторони залишилися проживати в одному помешканні, проте не мають спільного бюджету. Матеріально дітей фактично утримує лише позивачка, працюючи на півтори ставки медичною сестрою в Ковельській ЦРЛ. Відповідач у добровільному порядку надає кошти у мізерній сумі, чого не вистачає на елементарні потреби дітей. Враховуючи наявність у відповідача заробітку від неофіційного працевлаштування, просила ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття.

Суд відкрив провадження у справі 23.01.2024, на підставі пункту 3 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання на 23.02.2024.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і пояснила, що відповідач працює у сфері будівництва без офіційного працевлаштування Приїздить додому лише на вихідні. Його участь в матеріальному утриманні дітей зводиться лише до мізерної щомісячної суми (200-500 грн). Решту витрат на навчання, харчування, одяг, оплату репетиторів, а також оплату комунальних послуг за утримання житла позивач сплачує самостійно. З цією метою працевлаштувалася на 1,5 ставки, однак заробітної плати не достатньо для забезпечення потреб дітей. Відповідач має мінливий дохід, проте достатній для сплати аліментів у заявленому розмірі.

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно з даними Укрпошти відповідач відсутній за зареєстрованим місцем проживання (рекомендований лист 06 002 457 632 87), що за приписами частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом належного повідомлення відповідача про день і час судового розгляду.Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів.

За матеріалами справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.05.2008, який розірваний рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2023.

Сторони у справі є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.03.2009 та серії НОМЕР_2 від 23.08.2011).

Діти зареєстровані разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (довідка РЖКП 1 м.Ковеля № 5 від 10.01.2024).

Позивач ОСОБА_1 на даний час працює в Ковельському МТМО на посаді старшої сестри медичного стаціонару кардіологічного відділення Центральної районної лікарні, з 01.01.2023 також по сумісництву на 0.5 посади працює сестрою медичного стаціонару кардіологічного центру ЦРЛ (довідка №372/09-2.24 від 17.01.2024).

Позивач оплачує харчування дітей у школі, послуги репетиторів, а також сплачує комунальні послуги з утримання житла за адресою: АДРЕСА_2 , що підтвердила відповідними письмовими доказами. Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з вимогами статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

Сторони в добровільному порядку не домовились про участь батька в утриманні неповнолітніх дітей, тому вимога про стягнення аліментів є підставною.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (статті 181, 184 СК).

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статті 182 СК, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 гривень.

Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж.

Розмір аліментів суд визначає з урахуванням усіх обставин справи, які встановлює на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести необґрунтованість заявлених вимог.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вік дітей, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу, засобів і заходів для розвитку дітей, які є об`єктивно необхідними для забезпечення гарантованих потреб дітей, беручи до уваги, щоприймати участь в утриманні дітей повинні двоє батьків, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на рівні по 2000 гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Позивач не надала суду доказів існування обставин для визначення аліментів у більшому розмірі. В свою чергу, відповідач не надав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення аліментів в меншому розмірі.

Суд зауважує, що відповідно до приписів статті 192 СК розмір аліментів в подальшому може бути змінений за позовом однієї із сторін.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти призначаються від дня пред`явлення позову, а саме з 22.01.2024.

В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі статті 141 ЦПК з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, від сплати якого позивач звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 7,18, 181,182, 184,191 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 28.02.2024.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК