Справа № 471/123/24
Провадження №2/471/100/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"28" лютого 2024 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Гукової І.Б.,

за участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/123/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток, що є у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до до ОСОБА_2 про визначення часток, що є у спільній сумісній власності.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 2005 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , видане Керівником органу приватизації Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. Квартира отримана в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Право спільної сумісної власності за всіма співвласниками зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.04.2006 року за №1891.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Згідно довідки Братської селищної ради Миколаївської області на день смерті ОСОБА_3 склад сімї становив: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, заведена спадкова справа №40/2019 27.11.2023 р.

Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом, ОСОБА_2 , яка є дочкою ОСОБА_3 , прийняла спадщину у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Нотаріусом виділено за померлим ОСОБА_3 1/3 частку спільної часткової власності на вищевказану квартиру, а для виділу часток інших співвласників рекомендував звернутися до суду..

Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача до суду надіслала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В судове засідання не з`явився відповідач, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 2005 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , видане Керівником органу приватизації Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. Квартира отримана в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, заведена спадкова справа №40/2019 27.11.2023 р.

Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом, ОСОБА_2 , яка є дочкою ОСОБА_3 , прийняла спадщину у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ.

Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира належить на праві спільної сумісної власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним з співвласників у розмірі - 1/3.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 280, 282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток, що є у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить нам на праві спільної сумісної власності.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить нам на праві спільної сумісної власності.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

СуддяІ.Б. Гукова