19.08.2024 Справа № 756/8592/24
Справа № 756/8592/24
Провадження № 4-с/756/71/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тихої О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Косянчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зобов`язання зняти арешт з майна боржника, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», ОСОБА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з вищевказаною скаргою, у якій просить: визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); зобов`язати Шевченківській відділ держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з належного їй нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 14.03.2014 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2; зобов`язати Шевченківській відділ держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження № 5048505 від 20.03.2014.

В обґрунтування скарги заявник зазначила, що у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-355/12 від 08.08.2012, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з неї боргу у розмірі 1 858 547,89 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра».

14.03.2014 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 старшим державним виконавцем Волошиною М.Д. винесено постанову про арешт всього належного їй нерухомого майна та оголошено заборону на його відчуження.

19.03.2015 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, разом з тим арешт з майна боржника не знято.

Заявник звернулася до відділу ДВС з заявою про зняття арешту з майна, проте, листом від 14.03.2024 її повідомили про те, що виконавче провадження знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання, а тому відсутні підстави для зняття арешту, арешт може бути знято виключно на підставі ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Наявність вказаного арешту нерухомого майна позбавляє заявника можливості розпорядитися належним їй майном, що порушує її права власника, у той час як підстави для такого обтяження перестали існувати, оскільки свої зобов`язання за рішенням суду перед новим кредитором - ТОВ «Укрдебт Плюс», нею виконано у повному обсязі у 2021 році.

Заявник у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Заінтересовані особи та уповноважена посадова особа Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

У відповідності до положень ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст. 447-453).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення її права або свободи (п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-355/12 від 08.08.2012, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (у подальшому прізвище боржника змінене на Блонську), як поручителя, на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 228/П/27/2008-840 від 28.05.2008 у розмірі 1 858 547,89 грн.

14.03.2014 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, правонаступником якого є Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_5 винесено постанову про арешт усього нерухомого майна боржника ОСОБА_6 та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 5048505 від 20.03.2014).

Вказане підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав № 357739201 від 09.12.2023 та листом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.03.2024.

19.03.2015 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, разом з тим арешт з майна боржника не знято.

Заявник звернулася до відділу ДВС з заявою про зняття арешту з майна, проте, листом від 07.03.2024 її повідомили про те, що виконавче провадження знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання, а тому відсутні підстави для зняття арешту, арешт може бути знято на підставі ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з довідками ТОВ «Укрдебт Плюс» від 24.02.2021 зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за кредитним договором № 228/П/27/2008-840 від 28.05.2008 припинені у зв`язку з задоволенням прав іпотекодержателя шляхом продажу нерухомого майна, заборгованість за кредитним договором відсутня.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема, у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

З огляду на інформацію, викладену у листі Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.03.2024, іншим шляхом, ніж вирішенням питання про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження у відділі ДВС, у судовому порядку на сьогоднішній день неможливо.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07липня 2021 року у справі №2-356/12; від 03 листопада 2021 року усправі №161/14034/20; від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15; від 03 лютого 2023 року усправі №639/858/21.

Крім того застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу, заборгованість, яка підлягала стягненню з боржника за виконавчим документом, повністю погашена перед новим кредитором, проте усупереч вимогам ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем безпідставно не знято арешт, накладений в процесі проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 і ці обставини стали підставою для звернення заявника до суду зі скаргою, на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування арешту та обмеження щодо розпорядження боржником належним їй нерухомим майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог скарги та її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зобов`язання зняти арешт з майна боржника, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», ОСОБА_2 , задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого листа № 2-355/12 від 08.08.2012, виданого Оболонським районним судом м. Києва.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії по зняттю арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-355/12 від 08.08.2012, виданого Оболонським районним судом м. Києва (номер запису про обтяження 5048505; вид обтяження - арешт нерухомого майна; дата та час реєстрації - 20.03.2014 14:29:58; підстава - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер НОМЕР_2, від 14.03.2014; видавник: старший державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Волошина М.Д.; опис предмета обтяження - все нерухоме майно).

Зобов`язати Шевченківській відділ держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження № 5048505 від 20.03.2014.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха