Справа № 357/8248/24
Провадження № 2/357/3603/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

30 серпня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Фельтіна Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2024 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно з якою позивач просить суд: 1) Розірвати договір позики, укладений між сторонами від 14 квітня 2024 року; 2) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 81 000,00 грн.; 3) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 18 630,00 грн.; 4) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 1 21,20 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 квітня 2024 року між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав на користь відповідача в якості позики грошові кошти в сумі 81 000,00 грн. В підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав розписку, проте грогові кошти позивачу не повернув. Позивачем на суму заборгованості нараховано пеню в розмірі 1% від запозиченої суми за кожен день прострочення, тобто за 23 дні, розмір якої становить 18 630,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

12 червня 2024 року судом отримано відомості щодо реєстрації місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у справі на 10 липня 2024 року.

03 липня 2024 року на адресу суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Через неявку відповідача в судове засідання на 10 липня 2024 року, справу відкладено та повторно призначено на 30 серпня 2024 року.

В судове засідання призначене на 30 серпня 2024 року сторони не з`явилися. Про день, час та місце судового розгляду повідомлені судом своєчасно та належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе проводити судовий розгляд без участі сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд постановляє ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Фіксування підготовчого засідання технічними засобами не здійснювалася відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

14 квітня 2024 року між сторонами було укладено договір позики, згідно з п.1 якого яким позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 81 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю суму позики в строк, встановлений цим договором. Строк дії договору до 14 травня 2024 року (п.3 договору).

14 квітня 2024 року ОСОБА_2 складено розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 81 000,00 грн. та зобов`язання їх повернути в строк до 14 травня 2024 року, без відсотків. У разі недотримання цього обов`язку, зобов`язався виплатити пеню в розмір одного відсотка від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення виплати.

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, згідно з вимогами статті 525 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зі змісту договору позики та розписки від 14 квітня 2024 року вбачається, що між сторонами існували договорені відносини з приводу позики грошових коштів в сумі 81 000,00 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу боргу, який за домовленістю сторін був замінений позиковим зобов`язанням, тому ці правовідносини повинні регулюватися статтею 1053 ЦК України.

На підставі вказаного боргового документа між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику в сумі 81 000,00 грн. не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми позики у розмірі 81 000,00 грн.

З приводу позовної вимоги про стягнення пені за прострочення зобовязання суд зазначає наступне:

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки.

Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу

(у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і на день розгляду справи, воєнний стан в Україні продовжено.

Приймаючи до уваги те, що договір позики укладено під час дії в Україні воєнного стану, який продовжує діяти на дату ухвалення судом рішення, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення зобов`язання в сумі 18 630,00 грн. не підлягають до задоволення та обмежується стягнення з відповідача на користь позивача виключно заборгованості за договором позики в сумі 81 000,00 грн.

Також не підлягає до задоволення позовна вимога про розірвання договору позики, так як строк дії останнього закінчився 14 травня 2024, як це було передбачено п.3 договору позики від 14 квітня 2024 року, а тому суд не може розірвати договір, строк дії якого закінчився.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, згідно з вимогами, передбаченими частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судовий збір, згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 984,71 грн., що становить 81,30% від розміру задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 81 000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 984,71 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя М. М. Бебешко