УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 387/1100/23

провадження № 61-2106ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_5 , на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2023 року у складі судді Майстер І. П. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 січня 2024 року у складі колегії суддів: Голованя А. М., Дьомич Л. М., Письменного О. А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради, про встановлення графіку спілкування баби та діда з онукою.

02 листопада 2023 року позивачка звернулася із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити відповідачам побачення з донькою - ОСОБА_6 без її присутності у будь-який час, не обмежуючись будь-яким графіком та тривалістю до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку; зобов`язати відповідачів узгоджувати з позивачкою місце перебування (місце проживання батька/місце проживання відповідачів/перебування за змістом із зазначенням визначеного місця (адреси) та строків такого перебування) до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку; заборонити виїзд ОСОБА_6 без супроводу матері - ОСОБА_1 до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку.

Заява обґрунтована тим, що вона є невісткою відповідачів. У червні 2022 року між нею та відповідачами стався конфлікт. У зв`язку з тим, що відповідачі є батьками чоловіка - відносини між позивачкою та її чоловіком почали псуватись також. Проте, станом на дату звернення до суду з позовною заявою, вони перебувають у шлюбі, але вже не проживають разом. Причиною звернення до суду з цією позовною заявою стало те, що відповідачі по справі маніпулюють думкою доньки позивачки з метою погіршити відносини між матір`ю та її дитиною, між братом та сестрою та між іншою бабусею і внучкою. Вказані дії відповідачів суперечать інтересам дитини, деструктивно впливають на її психіку, перешкоджають нормальній соціалізації та порушують права матері на участь у вихованні дитини. Негативний вплив баби та діда на доньку позивачки продовжується та має нові прояви, тому позивачка вважала, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та/або завадити ефективному захисту порушених прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побачення з онукою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_1 або батька ОСОБА_4 у будь-який час, не обмежуючись будь-яким графіком та тривалістю до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку без обмеження у праві спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, з урахуванням режиму дитини.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 узгоджувати з позивачкою місце та термін перебування онуки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку.

Заборонено виїзд ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без супроводу матері ОСОБА_1 або батька ОСОБА_4 до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У лютому 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 січня 2024 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги про забезпечення позову повністю.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги думку третьої особи - Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради, яка у судовому засіданні висловила свою позицію щодо негативного впливу відповідачів на дитину та необхідність задоволення заяви позивачки, як такої, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Вважає, що суд помилково дійшов висновку про тотожність вимог забезпечення позову вимогам позовної заяви, оскільки у позові заявлено вимоги щодо встановлення графіку спілкування баби та діда з онукою, а у порядку забезпечення вона не просить суд обмежувати спілкування відповідачів з дитиною жодним графіком.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , зміст ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2023 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 16 січня 2024 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Судами встановлено, що предметом спору у справі, зокрема, є встановлення графіку спілкування баби та діда з онукою, зобов`язання відповідачів уникати негативних висловлювань про інших членів сім`ї у присутності онуки, заборону відповідачам спілкуватись з дитиною за допомогою використання мобільного зв`язку та за допомогою використання електронних месенджерів, у приміщенні суду встановлення на мобільний телефон онуки «батьківський контроль», а способом забезпечення позову позивачка визначила заборонити відповідачам побачення з донькою позивачки без її присутності у будь-який час, не обмежуючись будь-яким графіком та тривалістю до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку; зобов`язати відповідачів узгоджувати з позивачкою місце перебування (місце проживання батька/місце проживання відповідачів/перебування за змістом із зазначенням визначеного місця (адреси) та строків такого перебування) до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку; заборонити виїзд ОСОБА_7 без супроводу матері - ОСОБА_1 до моменту вирішення спору по суті у судовому порядку, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що обраний позивачкою вид забезпечення позову є тотожним позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 727/3757/21 (провадження № 61-10529св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20 (провадження № 61-6265св21).

Суд апеляційної інстанції встановивши, що заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову за змістом є тотожними позовним вимогам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судом апеляційної інстанції враховано, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, так як питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Доводи касаційної скарги були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, додаткового правового аналізу не потребують та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Таким чином, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановлене із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради, про встановлення графіку спілкування баби та діда з онукою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_5 , на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 січня 2024 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник