УХВАЛА

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 760/5260/21

провадження № 61-1348ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк»

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року

та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Аграрний комерційний банк», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк»

(далі - ПрАТ «Айбокс Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 10 червня 2021 року, просило солідарно стягнути з відповідачів на свою користь 570 582, 25 грн та 13,00 доларів США.

Позов мотивований тим, що наказом ПрАТ «Айбокс Банк» від 28 березня 2018 року № 55-0 «Про відкриття та організацію роботи Київського відділення № 107

ПрАТ «Айбокс Банк», було створено Київське відділення № 107. Наказом

від 29 березня 2018 року № 52-К на посаду директора відділення було переведено ОСОБА_1 .

Пунктом 10 наказу від 28 березня 2018 року № 55-0 на ОСОБА_1

як директора Київського відділення № 107 було покладено повну матеріальну відповідальність за збереження/використання товарно-матеріальних цінностей,

які знаходяться у приміщенні відділення.

Пунктом 11 наказу уповноважено ОСОБА_1 , директора Київського відділення № 107, та касира відділення ОСОБА_2 у період часу з 10:00 год

до 20:00 год знімати з охорони та передавати під охорону за допомогою технічних засобів приміщення та сховище-сейф, а також закріплено за ними по одному ключу від сховища (сейфу) та покладено на них відповідальність за використання ключів від сховища, приміщення та відомостей про індивідуальні до охоронної сигналізації.

29 березня 2018 року з ОСОБА_1 був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

Наказом від 06 червня 2019 року № 80-0 про проведення раптової ревізії Київського відділення № 107 була створена комісія, якій було доручено провести ревізію готівки та цінностей у відділенні. У ході ревізії було виявлено відсутність

у касі (сейф) Київського відділення № 107 ПрАТ «Айбокс Банк» готівки на суму

570 580,25 грн та 13,00 доларів США, про що був складений акт ревізії/контрольного перерахунку готівки та інших цінностей від 06 червня

2019 року.

Пунктом 3.1.10 Посадової інструкції касира Київського відділення № 107 ПрАТ «Айбокс Банк» передбачено, що касир несе повну матеріальну відповідальність

за нестачу коштів та цінностей, наявність неплатіжних та фальшивих білетів (банкнот) у касі відділення.

На момент проведення ревізії готівкових коштів та інших цінностей, в ході якої було виявлено нестачу грошових коштів у Київському відділенні № 107 ПрАТ «Айбокс Банк», касирами даного відділення працювали ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які були переведені у відділення наказами № № 53-К та 54-К від 29 березня

2018 року. Цього ж дня між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Таким чином, за нестачу грошових коштів у Київському відділенні № 107 ПАТ «Айбокс Банк» в розмірі 570 580,25 грн та 13,00 доларів США повну матеріальну відповідальність мають нести солідарно директор відділення ОСОБА_1 та касири цього відділення ОСОБА_2 та ОСОБА_3

14 червня 2019 року банк звернувся до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві

з заявою про вчинення кримінального правопорушення. На підставі заяви банку було відкрито кримінальне провадження за частиною третьою статті 191 Кримінального кодексу України.

Наказом від 18 червня 2019 року №121-К ОСОБА_1 звільнена з роботи

за власним бажанням.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 не виконувала умови договору про повну матеріальну відповідальність та вимоги посадової інструкції, а саме: своєчасно повідомляти керівництву банку про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених матеріальних цінностей, у зв`язку з чим банку заподіяно матеріальних збитків. Виходячи з цього, банк просив суд позов задовольнити.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня

2023 року, з урахуванням ухвали від 04 січня 2024 року про виправлення описки, відмовлено ПрАТ «Айбокс Банк» у задоволенні позову.

24 січня 2024 року ПрАТ «Айбокс Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня

2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року,

в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 20 грудня 2023 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню.

За приписами пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі

№ 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується,

чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову в цій справі становить 570 582, 25 грн та 13,00 доларів США, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до них матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства, а також

не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно

до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційний перегляд судових рішень є екстраординарним, тобто таким, що не відбувається у кожній справі.

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № Я (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію

та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи,

яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), №40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду

не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], § 230, № 36760/06, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод (далі - Конвенції) до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції» (Levages Prestations Services v. France), § 45; рішення у справі «Бруалья Гомес

де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), §37; та «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), §32, від 02 листопада 2006 року, № 29182/03, «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia) §29, від 07 липня 2015 року, № 18499/08).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справах «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; «Козліца проти Хорватії», § 33; «Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), №2611/07 та §54, від 21 червня 2011 року, № 15276/07, «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), §48, від 02 жовтня

2012 року, № 32299/08).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження)

у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав

для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб і воно не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська