Провадження № 2/127/3014/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Короля О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях про надання дозволу суб`єкту владних повноважень на поширення персональних даних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях про надання дозволу суб`єкту владних повноважень на поширення персональних даних.

Позов мотивований тим, що відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22.11.2023 року у справі N?707/2363/22 позивача зобов`язано сплатити на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 97349,00 грн.

За основу винесеного рішення судом було взято висновок судової автотоварознавчої експертизи N19 від 19.03.2019 року, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 548964,27 грн. перевищує ринкову вартість на момент ДТП в розмірі 335560 грн.

Також Позивач у позові зазначає про те, що якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Відповідно до вищевказаного експертного висновку вартість транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 , в пошкодженому стані, вирахувана розрахунковим методом, складає 108211 грн. 00 коп.

При розгляді справи N? 707/2363/22 було встановлено факт продажу пошкодженого транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_2 . На переконання Позивача, вказана обставина не була належним чином досліджена суддею, що призвело до порушення приписів ст. 82 ЦПК України та унеможливило суд встановити дійсний матеріальний збиток, який підлягає сплаті за рахунок ОСОБА_1 .

У зв`язку з вищевикладеними обставинами 28.05.2024 року на адресу Відповідача було подано адвокатський запит ОСОБА_3 , в якому вона просила надати копію договору №3544/2023/3742017 від 01.04.2023 складеного в ТСЦ МВС № 3544 щодо продажу автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 .

30.05.2024 року на зазначений вище запит РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях було надано письмову відповідь № 31/31/14/188-аз/05-2024-79-2024, в якій зазначено про неможливість надати запитувану інформацію через відсутність згоди власників пошкодженого транспортного засобу на поширення їх персональних даних.

Згідно з позовною заявою вказаний дозвіл необхідний для можливості суб`єкта владних повноважень надати ОСОБА_1 копію Договору N? 3544/2023/3742017 від 01.04.2023 року, складеного ТСЦ 3544 та/або інших договорів, відповідно до яких було продано пошкоджений транспортний засіб.

Як зазначає представник позивача в разі наявності вказаних документів ОСОБА_1 матиме можливість скористатися правом на перегляд справи за нововиявленими обставинами та відновити своє порушене право.

У зв`язку з зазначеним вище представник позивача просить суд зобов`язати РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях надати дозвіл на поширення персональних даних власників транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 27.06.2024 року в справі відкрите спрощене позовне провадження.

Відповідач, не погоджуючись із доводами Позивача, подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 28.05.2024 року на його адресу надійшов адвокатський запит ОСОБА_3 , в якому вона просила надати копію договору №3544/2023/3742017 від 01.04.2023 складеного в ТСЦ МВС № 3544 щодо продажу автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 . Листом від 30.05.2024 року Відповідач надав обґрунтовану відповідь з посиланням на норми законодавства щодо неможливості надання запитуваної інформації, оскільки її поширення матиме наслідком неправомірне розголошення персональних даних осіб, які вчинили відповідний правочин.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Закон України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Відповідно до статей 19, 20 Закону № 5076-VI адвокат при наданні правничої допомоги клієнту має право звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копії документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом (частина 2 статті 24 Закону № 5076-VI).

Згідно із статтею 1 Закону № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону № 5076-VI відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

За змістом статті 6 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3)службова інформація.

Так, запит адвоката Петруніної В.В. фактично стосувався надання копій документів, які містять інформацію з обмеженим доступом, зокрема персональні дані сторін договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Пряма заборона на надання копій документів з відповідними даними встановлена частиною 2 статті 24 Закону № 5076-VI.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 32 Конституції України визначено, що не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Крім того, згідно із статтею 21 Закону України від 02.10.1992 року № 2657 «Про інформацію» (далі Закон № 2657) інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.10.1997 року № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу також відомості про її майновий стан та інші персональні дані, а у рішенні від 02.01.2012 року № 2-рп зазначив, що перелік даних про особу, які визнаються як конфіденційна інформація не є вичерпним.

За змістом частини 2 статті 21 Закону № 2657 конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України від 01.06.2010 року № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі Закон № 2297) порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог Закону.

Стаття 2 Закону № 2297 визначає, що згода суб`єкта персональних даних добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Так, договір №3544/2023/3742017 від 01.04.2023 року складений в ТСЦ МВС № 3544 щодо продажу автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , містить відомості про сторін цього правочину, серед яких, зокрема, й інформація персонального характеру (адреса місця проживання, РНОКПП тощо). Таким чином відповідно до положень частини 2 статті 24 Закону № 5076-VI відповідний документ не може бути наданий на запит адвоката.

Крім того, на момент розгляду адвокатського запиту у Відповідача була відсутня інформація про наявність згоди власників транспортного засобу щодо поширення їх персональних даних, а також були відсутні підстави для поширення відповідних даних без їх згоди відповідно до положень Закону України «Про захист персональних даних».

Частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Разом з тим, згідно з положеннями частини сьомої статті 6 Закону № 2939-VI обмеженню в доступі підлягає певна інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтею 6 Закону України «Про захист персональних даних» встановлені загальні вимоги до обробки персональних даних. Під обробкою, серед іншого, варто розуміти як збирання, так і поширення (розповсюдження, передачу) персональних даних (стаття 2 Закону України «Про захист персональних даних»).

Так, зокрема, частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Водночас частина шоста цієї статті дублює конституційні положення, зокрема, що обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, не допускається без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Аналогічні положення містяться у статті 14 Закону України «Про захист персональних даних», якою передбачено поширення відомостей про фізичну особу лише за її згодою або уповноваженої нею особи, крім випадків, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Порядок доступу до персональних даних особи регулюється частиною третьою статті 16 Закону України «Про захист персональних даних», у якій зазначено, що доступ до персональних даних надається у відповідь на запит суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, яким відповідно до положень згаданого Закону може бути будь-яка третя особа.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене та предмет запитуваної адвокатом інформації, суд вважає, що запитувана інформація не відноситься до публічної інформації, а Регіональний сервісний центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях не є розпорядником публічної інформації. В цьому випадку запитувана інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом, оскільки містить конфіденційну інформацію щодо власника автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Тому відмова Відповідача в наданні копії договору №3544/2023/3742017 від 01.04.2023 року є правомірною, узгоджується з положеннями частини 2 статті 19 та статті 32 Конституції України та національним законодавством України.

На вищеописаний адвокатський запит Відповідач 30.05.2024 року надав обґрунтовану відповідь з посиланням на норми законодавства щодо неможливості надання запитуваної інформації, оскільки її поширення матиме наслідком неправомірне розголошення персональних даних осіб, які вчинили відповідний правочин.

Крім того, відповідно до ст.11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно врахувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 273 ЦК України юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не надано суду доказів порушення його права, а інформація, яку бажає отримати Позивач не відноситься до категорії публічної, не стосується особисто його особи, зачіпає інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Головного територіального сервісного центру МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС) про надання дозволу суб`єкту владних повноважень на поширення персональних даних.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя