Справа номер 489/6020/23 Головуючий суду першої інстанції Костюченко Г. С.
Провадження номер 22-ц/812/192/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2023 року, ухвалене о 12 год 07 хв під головуванням судді Костюченка Г. С. у приміщенні суду м. Миколаєві, повний текст якого складено того ж дня, за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») подало до суду зазначений позов до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.

13 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №594/20-Т/М, предметом страхування якого став автомобіль «Mazda CX-5» номерний знак НОМЕР_1 .

22 грудня 2020 року за участю автомобіля «Mazda CX-5» номерний знак НОМЕР_1 і автомобіля «NІSSAN X-TRAIL» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю «Mazda CX-5» спричинені механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до страхового акту № 006.03093320-1 від 30 січня 2020 року позивач визнав ДТП страховим випадком та прийняв рішення про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 59 617,44 грн.

Згідно з полісом № АО/2730459 на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 застрахував свою відповідальність у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 130 000 грн, розмір франшизи 2600 грн.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за заявою про виплату страхового відшкодування виплатило ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 48 488,47 грн страхового відшкодування (з урахуванням зносу автомобіля 0,3494 та франшизи).

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка становить 11 128,97 грн (59 617,44 грн 48 488,47 грн).

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2023 року позов ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» задоволено.

З ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» стягнуто компенсацію майнової шкоди в розмірі 11 128,97 грн та судовий збір у сумі 2684 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі, що відповідає вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, тобто з дотриманням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, з ОСОБА_1 як винуватця ДТП на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту автомобіля без врахування коефіцієнта фізичного зносу та виплаченим страховим відшкодуванням.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

Відповідач зазначав: 1) він ставить під сумнів виявлені пошкодження автомобіля «Mazda CX- 5» номерний знак НОМЕР_1 , які необхідно відремонтувати; 2) він вважає недопустимим доказом звіт про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 26.12.2020, оскільки він не є експертним дослідженням; 3) відповідачем за заявленим позовом має бути ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», оскільки розмір збитку не перевищує ліміту відповідальності страховика.

Узагальнені доводи та заперечення осіб, які подали відзиви на апеляційну скаргу

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

13 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №594/20-Т/М, предметом страхування якого став автомобіль «Mazda CX-5» номерний знак НОМЕР_1 .

22 грудня 2020 року о 7 год 50 хв в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 68 з вини водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «NІSSAN X-TRAIL» номерний знак НОМЕР_2 , сталося ДТП, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб «Mazda CX-5» з номерним знаком НОМЕР_3 , належний на праві власності ОСОБА_2 .

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом обов`язкового страхування №АО/2730459 від 15 січня 2020 року, з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 130 000 грн, розмір франшизи 2600 грн.

Відповідно до звіту №356/12-20 від 26 грудня 2020 року про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda CX- 5» з номерним знаком НОМЕР_3 (враховуючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні деталі, матеріали фарбування) становила 67 034,26 грн; значення коефіцієнта фізичного зносу 0,3494 (виявлені сліди відновлювального ремонту складових частин кузова); вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу становила 51 088,47 грн (враховуючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні деталі, матеріали фарбування).

Згідно з рахунком фактурою ФОП ОСОБА_3 № КА-000536 від 29 грудня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda CX-5» з номерним знаком НОМЕР_3 становила 59 617,44 грн.

Відповідно до страхового акту №006.03093320-1 від 30 грудня 2020 року та платіжного доручення від 04 січня 2021 року позивач визнав ДТП страховим випадком та здійснив ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування у розмірі 59 617,44 грн.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 59 617,44 грн, але отримала відшкодування за вирахуванням зносу автомобіля та франшизи в розмірі 48 488,47 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Згідно з нормами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 р. №1961-IV).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, провадження №14-316цс18).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 р. №1961-IV (далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц (провадження №61-1819св17) суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справі №6-691цс15: правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати);

- у справі №522/15636/16-ц: виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом №1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15).

Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №344/3008/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19, від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18, від 16 лютого 2022 року у справі №709/370/20, від 21 вересня 2022 року у справі №486/716/20.

Судом встановлено, що згідно з звітом №356/12-20 від 26 грудня 2020 року про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda CX-5» з номерним знаком НОМЕР_3 (враховуючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні деталі, матеріали фарбування) становила 67 034,26 грн; значення коефіцієнта фізичного зносу 0,3494 (виявлені сліди відновлювального ремонту складових частин кузова); вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу 51 088,47 грн (враховуючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні деталі, матеріали фарбування).

На виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля та придбання запчастин власник автомобіля «Mazda CX-5» з номерним знаком НОМЕР_3 здійснив витрати в розмірі 59 617,44 грн, що підтверджено рахунком-фактурою від 29.12.2020.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило власнику автомобіля «Mazda CX-5» з номерним знаком НОМЕР_3 за договором добровільного страхування страхове відшкодування у сумі 59 617,44 грн.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодувала ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у сумі 48 488,47 грн (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу за вирахуванням франшизи).

Відносини між ОСОБА_1 та його страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону №1961-IV, згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що розмір шкоди, завданої ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля «Mazda CX-5» з номерним знаком НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений страховою компанією за правилами статті 29 Закону №1961-IV розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме з відповідача як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Твердження відповідача щодо сумнівів наявності виявлених пошкоджень автомобіля «Mazda CX-5» номерний НОМЕР_1 , які необхідно відремонтувати та легітимності звіту про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 26.12.2020, оскільки він не є експертним дослідженням, колегія суддів відхиляє.

Сумніви відповідача щодо наявності усіх пошкоджень, які вказані у огляді автомобіля «Mazda CX-5» номерний НОМЕР_1 , належними доказами не підтверджено.

Що стосується посилань відповідача на нелегітимність звіту про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, від 26.12.2020, то колегія суддів вважає їх безпідставними. Вказаний звіт було виконано суб`єктом оціночної діяльності на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за №1074/8395. При цьому оцінювач зазначав, що оцінка проведена на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні», він діяв неупереджено та об`єктивно, обмежень до виконання оцінки та зацікавленості в результатах оцінки він не мав.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 14 лютого 2024 року.