Провадження № 2/127/4926/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із відповідачем - ОСОБА_2 з 06 серпня 2011 року. 03 квітня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області у справі № 127/5905/23 прийняв рішення, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Від шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживаючи разом як одна сім`я подружжя у 2021 році купує автомобіль марки Тоyota модель Avensis 2006 року випуску. Зважаючи на те, що водійського посвідчення ОСОБА_1 не має, право власності на автомобіль було зареєстровано за відповідачем - ОСОБА_2 . Фактично автомобіль придбано в період шлюбу, та воно належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Після розлучення відповідач забрав транспортний засіб у своє повне користування. Автомобіль марки Тоyota модель Avensis 2006 року випуску, який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстрований за ОСОБА_2 в період шлюбу з відповідачем, є спільним майном колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому кожен із сторін має право на 1/2 частку в праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. Спірний автомобіль знаходиться у володінні саме відповідача - ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що спірний автомобіль знаходиться у володінні відповідача, а позивач згодна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, вважаю, що суд вправі прийняти рішення шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль, із стягненням з відповідача на користь позивача 1/2 частини його вартості. Просить поділити набуте в шлюбі спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме автомобіль марки Тоyota модель Avensis, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Виділити автомобіль марки Тоyota модель Avensis, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , у власність ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Тоyota модель Avensis, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 127 215,00 гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 18.12.2023року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, заперечували щодо його задоволення, оскільки кошти за автомобіль відповідач виплатив позивачу.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2011року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2023року шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування в шлюбі сторони придбали автомобіль марки Тоyota модель Avensis 2006 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» від 21.12.2007р. №11).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 по справі № 209/3085/20, висловила правову позицію, згідно якої згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Крім того, Велика Палата Верховного Суду констатувала помилковість висновку суду про те, що стягнення на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя становитиме для відповідача надмірний тягар. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини.

Посилання відповідача та надані квитанції на суму 310 000,00грн, які відповідач начебто сплатив за спірний автомобіль, суд не бере до уваги як доказ компенсації вартості 1 /2 транспортного засобу, оскільки квитанції не містять в призначені платежу компенсацію за спірний автомобіль, а вказані кошти були надіслані позивачу в період шлюбу, а тому суд не може трактувати вказані кошти як компенсацію за спірний транспортний засіб.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 20.11.2023року, грошова оцінка транспортного засобу марки Тоyota модель Avensis 2006 року випуску складає 254 430,00грн.

Враховуючи викладене вище, з відповідача на користь позивача належить стягнути в рахунок компенсації 1 /2 частини вартості автомобіля в розмірі 127215,00гривень.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1272,15грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України ст. 368, 369 ЦК України, п. п. 23-25, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсний та поділ спільного майна подружжя, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 88, 154, 209, 212 -215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме автомобіль марки Toyota модель Avensis, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Виділити автомобіль марки Toyota модель Avensis, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 у власність ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/ 2 частку в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Toyota модель Avensis, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 127 215,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1272,15 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.02.2024року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Суддя: