Справа № 202/2960/24
Провадження № 2-з/202/31/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

29 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Михальченко А.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024, через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лисенко Віталій Вікторович, звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, яку мотивувала тим, що вона має намір звернутися до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, та про визнання договору купівлі-продажу укладеного в ТСЦ №1241/2023/3779139 від 22.04.2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , недійсним.

Спільним майном подружжя поділ якого буде предметом позову, є легковий автомобіль «Toyota Verso» VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який був придбаний під час перебування у шлюбі Позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Факт придбання автомобіля під час перебування у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження та відповіддю ТСЦ МВС 1241 вих. №31/29-1241-17аз від 21.02.2024 року, у якій зазначено що 04 квітня 2019 року вищезазначений автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу (СГ) № 5956/19/003949 від 04.04.2019 року, але Відповідачем ОСОБА_2 , вже здійснено відчуження спільного майна, а саме автомобіль Toyota Verso було продано батькові Відповідача, відповідачу - ОСОБА_3 , без отримання згоди Позивача, такий продаж вчинено за договором купівлі-продажу укладеного в ТСЦ №1241/2023/3779139 від 22.04.2023 року, даний факт підтверджується відповіддю ТСЦ МВС 1241 вих.№31/29-1241-17аз від 21.02.2024.

Крім того зазначила, що гроші після продажу даного автомобіля Відповідач ОСОБА_2 , їй не передавав.

Про продаж автомобіля вона дізналася лише у лютому 2024 року.

Після укладення 22.04.2023 договору купівлі-продажу Відповідач ОСОБА_2 фактично користується автомобілем, розрахунок за нього фактично не отримав.

Крім того, покупцем автомобіля є батько ОСОБА_2 , а саме Відповідач ОСОБА_3 , якому в свою чергу був достеменно відомий факт, що автомобіль є спільною власністю подружжя і що продаж автомобіля без згоди дружини є незаконним.

За таких обставин є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 є недобросовісним набувачем цього автомобіля.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають однією сім`єю за однією адресою та ведуть спільне господарство.

Також зазначила, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Враховуючи той факт, що Відповідач ОСОБА_2 , не має іншого особистого майна, офіційно не працевлаштований та офіційно не отримує будь-яких доходів, що в свою чергу унеможливить ефективне виконання майбутнього судового рішення про стягнення на користь Позивача 50% ринкової вартості такого автомобіля. Тому вважає, що єдиною гарантією отримання належної Позивачу компенсації вартості належного їй майна, є повернення цього майна автомобіля у спільну власність подружжя. Отже, застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль є єдиним ефективним способом захисту прав Позивача, та недопустить відчуження цього автомобіля Відповідачем ОСОБА_3 , третій особі, яка в свою чергу вже не бути недобросовісним набувачем.

Просила суд накласти арешт на автомобіль марки Toyota Verso, VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , та заборонити ОСОБА_3 , вчиняти будь-які дії щодо цього автомобіля, в т. ч. користуватися ним.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву, яка відповідає вимогам ч. ч. 1, 2 ст.151 ЦПК України, та додані до неї документи суд приходить до висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Предметом позову, який має намір подати ОСОБА_1 , є поділ майна подружжя, а саме - автомобілю марки Toyota Verso, VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та дійсність (чи недійсність) договору купівлі-продажу від 22.04.2023, предметом якого є автомобіль марки Toyota Verso, VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З копії свідоцтва про шлюб судом встановлено, що шлюб між подружжям ОСОБА_4 укладено 14.01.2000, а спірний автомобіль придбано на підставі договору купівлі-продажу 04.04.2019, що підтверджується інформацією ТСЦ МВС №1241 від 21.02.2024, яка надана на адвокатський запит адвоката Лисенка В.В. від 14.02.2024. Отже, спірний автомобіль придбано під час шлюбу.

Крім того, з інформації ТСЦ МВС №1241 від 21.02.2024 судом встановлено, що 22.04.2023 автомобіль марки Toyota Verso, VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2023 продано ОСОБА_2 (майбутній відповідач) ОСОБА_3 (майбутній відповідач).

Відтак, під час розгляду заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи заявника про те, що ОСОБА_2 вчинив дії щодо відчуження спірного майна.

Згідно з ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати діяльності фізичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому суд зазначає, що обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

В даній справі суд вважає, що підставою забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо автомобілю є ймовірність того, що відповідач ОСОБА_3 , як титульний власник, має реальну можливість відчужити спірне майно, що унеможливить виконання рішення у цій справі у разі задоволення позову.

Таким чином, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням майбутніх позовних вимог, пересвідчившись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову; з`ясувавши обсяг позовних вимог, дані про позивача та відповідачів, відомості про власника спірного майна, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, приходить до висновку про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження автомобілю Toyota Verso, VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

При цьому заявником не доведені підстави для заборони ОСОБА_3 користуватися вказаним транспортним засобом.

У даному випадку наявний зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову забороною вчиняти певні дії і предметом позовних вимог про поділ майна та визнання договору недійсним, оскільки він стосується майна, що належить до предмета спору.

Суд зазначає, що зазначений захід забезпечення позову не призведе до незворотних наслідків для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших осіб, є співмірним, адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

При цьому суд роз`яснює, що ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 повинна пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі (ч.13 ст.158 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження автомобілю Toyota Verso, VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно надіслати усім учасникам справи для відома.

За адресою https://ind.dp.court.gov.ua/sud0417 учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала складена та підписана суддею 29.02.2024

Суддя А. О. Михальченко