ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2083/24 Справа № 177/751/23 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В.М. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 177/751/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року (суддя Прасолов В.М.), в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В квітні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . 27 квітня 2020 року між ним та відповідачем укладено договір оренди житлового приміщення б/н, відповідно до умов якого він надав, а відповідачка прийняла в платне користування вищевказану квартиру строком на 1 (один) рік, тобто до 27 квітня 2021 року. Відповідно до пункту 3.1. договору відповідачка зобов`язалась самостійно сплачувати комунальні послуги відповідно до виставлених відповідними організаціями рахунків. Згідно до пункту 3.2. договору відповідачка зобов`язалась сплачувати вартість: електроенергії, відповідно до показів лічильника, вартість використаної холодної та гарячої води, щомісячна оплата переносилася на погашення боргу по комунальним платежам. Відповідно до пункту 3.3. договору розмір щомісячної орендної плати становив 3 000 грн. Згідно пункту 3.4. договору орендна плата за перший та останній місяці оренди вносилися орендатором в момент підписання діючого договору, а далі помісячно. 27 квітня 2021 року за згодою сторін дія договору оренди житлового приміщення була подовжена ще на рік, тобто до 27 квітня 2022 року, а 27 квітня 2022 року, за згодою сторін, дія договору оренди житлового приміщення була подовжена ще на рік, тобто до 27 квітня 2023 року. Фактичне припинення договору оренди житлового приміщення відбулося в кінці січня 2023 року. Отже, фактичне користування житловим приміщенням здійснювалося відповідачкою з 27 квітня 2020 року по 31 січня 2023 року. Оскільки відповідач не виконувала умови договору оренди в частині оплати комунальних послуг, сума заборгованості за житлово комунальним послугам, нарахованих за адресою: АДРЕСА_2 за період з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року становить 103 109, 64 грн. Так як відповідно до умов пункту 3.4. договору орендна плата за квітень 2020 року та січень 2023 року у розмірі 6 000 грн. були взяті ним , то загальна сума заборгованості ОСОБА_3 перед позивачем за вказаний період становить 97 109, 64 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по житлово - комунальним послугам за період з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року у розмірі 97 109, 64 грн, понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1073, 60 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року позов задоволено: стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по житлово - комунальним послугам за період з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року у розмірі 97 109,64 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073,60 грн., та витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що діями відповідачки, яка не виконувала умови укладеного з позивачем договору оренди житлового приміщення, а саме: не вносила у повному обсязі оплату за житлово - комунальні послуги в період часу з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року, а також не вносила щомісячну оплату в сумі 3000 грн. в рахунок погашення існуючого до моменту укладення договору боргу за житлово - комунальні послуги, утворилась заборгованість у розмірі 97 109, 64 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_2 посилається на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги позивача та стягнути на його користь 38 218,36 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем, в період користування квартирою, було сплачено житлово-комунальні послуги в розмірі 54 781,64 грн., таким чином на момент розгляду справи сума заборгованості становить 38 218,36 грн з наступного розрахунку: 99 000 грн (загальний розмір орендної плати за 33 місяці) 6 000 грн (орендна плата за перший та останній місяць, які отримав позивач 54 781,64 грн (сплачені відповідачем кошти в рахунок житлово-комунальних послуг). Вказує на те, що стягнута судом першої інстанції заборгованість за послуги ТОВ «Житлосеріс-КР» в розмірі 7 932,74 грн. не передбачена умовами договору оренди, тому стягнута протиправно.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до договору дарування квартири від 19 червня 2001 року, яки посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 3781 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 8).

27 квітня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди житлового приміщення б/н, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач прийняла в платне користування вищевказану квартиру строком на 1 (один) рік, тобто до 27 квітня 2021 року.

Відповідно до пункту 3.1. відповідачка зобов`язалась самостійно сплачувати комунальні послуги відповідно до виставлених відповідними організаціями рахунків.

Згідно до пункту 3.2. договору відповідачка зобов`язалась сплачувати вартість: електроенергії, відповідно до показів лічильника, вартість використаної холодної та гарячої води, щомісячна оплата переносилася на погашення боргу по комунальним платежам.

Відповідно до пункту 3.3. договору розмір щомісячної орендної плати становив 3 000 грн. Згідно пункту 3.4. договору орендна плата за перший та останній місяці оренди вносилися орендатором в момент підписання діючого договору, а далі помісячно (а.с. 9-10).

27 квітня 2021 року за згодою сторін дія договору оренди житлового приміщення була подовжена ще на рік, тобто до 27 квітня 2022 року, а 27 квітня 2022 року за згодою сторін дія договору оренди житлового приміщення була подовжена ще на рік, тобто до 27 квітня 2023 року (а.с.11-12, 13-14).

Фактичне припинення договору оренди житлового приміщення відбулося в кінці січня 2023 року, а тому фактичне користування житловим приміщенням здійснювалося відповідачем з 27 квітня 2020 року по 31 січня 2023 року, що сторонами не оскаржується.

Станом на 01 квітня 2020 року, тобто на день укладання між сторонами договору оренди житлового приміщення, сума заборгованості по комунальним платежам становила 103 207 грн. 60 коп., що вбачається з інформації (а.с.15).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідачки, яка не виконувала умови укладеного з позивачем договору оренди житлового приміщення, а саме: не вносила у повному обсязі оплату за житлово - комунальні послуги в період часу з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року, а також не вносила щомісячну оплату в сумі 3000 грн. в рахунок погашення існуючого до моменту укладення договору боргу за житлово - комунальні послуги, утворилась заборгованість у розмірі 97 109, 64 грн.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі не можливо з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язки, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язана виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами першою, третьою, п`ятою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною першою статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до пункту 3.1. договору оренди житлового приміщення б/н відповідачка зобов`язалась самостійно сплачувати комунальні послуги відповідно до виставлених відповідними організаціями рахунків. Згідно до пункту 3.2. договору відповідачка зобов`язувалась сплачувати вартість: електроенергії, відповідно до показів лічильника, вартість використаної холодної та гарячої води, щомісячна оплата переносилася на погашення боргу по комунальним платежам.

Відповідно до інформації про суми, нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста за період з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року відповідач по справі не здійснила оплату поточного нарахування за використання холодної та гарячої води на загальну суму 7 502,56 грн, та оплату поточного нарахування за вказаний період за послуги з постачання електричної енергії на загальну суму 15 234,46 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до умов пункту 3.2. договору оренди житлового приміщення б/н.

Відповідно до пункту 3.3. договору розмір щомісячної орендної плати становив 3 000 грн. Згідно пункту 3.4. договору орендна плата за перший та останній місяці оренди вносилися орендатором в момент підписання діючого договору, а далі помісячно. Вказана орендна плата, відповідно до пункту 3.2. договору оренди житлового приміщення б/н, мала вноситись відповідачем на погашення боргу по комунальним платежам.

Відповідно до наданих відповідачем копій платіжних інструкцій та відомостей з інформації про суми, нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста за період з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року, відповідач здійснила оплату погашення боргу по комунальним платежам в загальному розмірі 38 304,83 грн., в той час, як відповідно до умов договору оренди та періоду фактичного користування житловим приміщенням з 27 квітня 2020 року по 31 січня 2023 року, відповідач мала погасити заборгованість за комунальними послугами в розмірі 99 000 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором оренди житлового приміщення в розмірі 54 695,17 грн з наступного розрахунку: 99 000 грн (загальний розмір орендної плати за 33 місяці) 6 000 грн (орендна плата за перший та останній місяць, які отримав позивач 38 304,83 грн (сплачені відповідачем кошти в рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги).

Таким чином, діями відповідачки, яка не виконувала умови укладеного з позивачем договору оренди житлового приміщення, а саме: не вносила у повному обсязі оплату за житлово - комунальні послуги з постачання холодної та гарячої води та з постачання електричної енергії в період часу з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року, а також не вносила щомісячну оплату в сумі 3 000 грн. в рахунок погашення існуючого до моменту укладення договору боргу за житлово - комунальні послуги, утворилась заборгованість за договором оренди житлового приміщення в загальному розмірі 77 431,89 грн (7 502,26 грн+15 234,46 грн+54 695,17 грн), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди житлового приміщення в загальному розмірі 77 431,89 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 1 073,60 грн, що відповідає мінімальній ставці судового збору, який підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру.

Щодо вимог витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

02 лютого 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» та позивачем було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 02/02/23-4, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів клієнта. На підтвердження наданих послуг за договором, суду було надано акт прийому передачі наданих послуг по договору про надання правничої допомоги № 02/02/23-4 від 02 лютого 2023 року, згідно якого загальна вартість послуг складає 9 000 грн. (а.с.50-51,52).

Верховний Суд в постанові від 24 січня 2022 року зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Клопотань від відповідача та його представника щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав не співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, до суду першої інстанції не надходило.

Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року в справі № 160/19098/21.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи, що відповідачем хоча і підтверджено розмір витрат на правову допомогу, колегія суддів приймає до уваги обставини справи, співмірність за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 4 500 грн. з огляду на співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити в нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди б/н від 27 квітня 2020 року за період з 27 квітня 2020 року по 01 лютого 2023 року у розмірі 77 431 (сімдесят сім тисяч чотириста тридцять одна) грн 89 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп та витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді Я.М.Бондар

В.П.Зубакова