Справа №: 398/3370/21
провадження №: 2/398/2802/24
УХВАЛА

Іменем України

"06" листопада 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Голосеніної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

у підготовчому засіданні у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та процентів за користування позикою,

ВСТАНОВИВ

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та процентів за користування позикою.

Ухвалою судді від 10.10.2023 року провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

27.09.2024 року представником відповідача ОСОБА_7 адвокатом Харутою В.А. до суду подано зустрічну позовну заяву, яку вона просить прийняти до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу за договором позики. За результатом розгляду зустрічного позову визнати зобов`язання між ОСОБА_8 , правонаступником якого є ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 за борговою розпискою від 05.04.2005 року припиненими повністю шляхом його повного належного виконання третьою особою Приватним підприємством «Купава Авто». Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати по справі.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача адвокат Харута В.А. підтримала зустрічну позовну заяву та просила прийняти її до спільного розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_7 адвокат Тимощук К.Г. також підтримала зустрічну позовну заяву та просила прийняти її до спільного розгляду.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 теж просили прийняти до спільного розгляду зустрічний позов.

Представник позивача адвокат Ковальов А.І. заперечив проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки ОСОБА_7 пропущено строк подачі зустрічного позову, передбачений ч.1 ст.193 ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання прийняття зустрічного позову для спільного розгляду із первісним, суд зазначає про наступне.

Згідно із п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до с т.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За змістом ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Оскільки в ухвалі про відкриття провадження судом не було визначено конкретного строку для подання відзиву та/або зустрічної позовної заяви, проте, зазначений факт не означає не встановлення такого строку взагалі, й можливості подання відзиву та/або зустрічної позовної заяви у будь-який час, а тому відповідач з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження, скористався своїм право та подав до суду два відзиви на позовну заяву у лютому 2024 року.

Так, відповідачем ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат Тимощук К.Г. 06.02.2024 року було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити повністю у задоволені позовної заяви (а.с.1-6 том 2).

Окрім цього, в матеріалах справи також міститься другий відзив ОСОБА_7 , який подано представником адвокатом Харутою В.А. 08.02.2024 року, відповідно до якого відповідач просить прийняти даний відзив та на підставі заперечень наведених у відзиві відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, застосувати строки позовної давності (а.с.22-26).

Таким чином, відповідач ОСОБА_7 у лютому 2024 року скористався правом подачі до суду відзиву та/або зустрічного позову та надав свої заперечення щодо позовних вимог у вигляді відзиву, зустрічна позовна заява на момент надання відзиву до суду подана не була.

Проте, 27.09.2024 року, через 8 місяців після подання відзивів, представник відповідача ОСОБА_7 адвокат Харута В.А. вирішила скористатися право на подати до суду зустрічну позовну заяву.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20, провадження № 14-25цс24).

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19, провадження № 11-24апп21).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 920/342/17, від 04.04.2019 у справі № 918/361/18, від 29.07.2019 у справі № 925/872/18, від 18.09.2019 у справі № 910/16837/18, від 07.11.2019 у справі № 910/2892/19.

Суд також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 237/3566/17 (провадження № 61-13886св21) вказано, що: «право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України). Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику».

Матеріали справи не містять доказів та й доводів, які б свідчили про наявність перешкод для відповідача ОСОБА_7 подати до суду зустрічну позовну заяву разом з відзивом у лютому 2024 року, тобто не спростовано того, що представник відповідача ОСОБА_7 адвокат Харута В.А. мала можливість подати відповідний зустрічний позов у строк, встановлений для подання відзиву.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Установивши, що ОСОБА_7 пропустив строк на звернення до суду із зустрічним позовом суд дійшов висновку про повернення зустрічної позовної заяви заявнику.

Враховуючи наведене, суд не вважає застосування наслідків, передбачених ЦПК України щодо зустрічної позовної заяви, поданої з пропуском встановленого строку та без доведення непереборності підстав, що стало причиною пропуску такого строку, проявом надмірного формалізма.

Нормами ч. 3 ст. 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, порушення строків подачі зустрічного позову до суду, визначені ст. 193 ЦПК України, беручи до уваги те, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, суд доходить висновку про необхідність відмови представнику відповідача ОСОБА_9 адвокату Харуті В.А. у прийнятті зустрічної позовної заяви.

При цьому, повернення зустрічного позову не обмежує право відповідача звернутись до суду з позовною заявою на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 53, 127, 193, 194, 247, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання зобов`язання між ОСОБА_8 , правонаступником якого є ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 за борговою розпискою від 05.04.2005 року припиненими повністю шляхом його повного належного виконання третьою особою Приватним підприємством «Купава Авто» та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судових витрат по справі.

Повернути зустрічну позовну заяву разом із доданими до неї матеріалами відповідачу ОСОБА_7 .

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 11.11.2024 року.

Суддя Т.В.Голосеніна