КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/851/24
Провадження № 2/552/1339/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2024 року Київський районний суд м .Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретеря судового засідання Кумир О.О.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом посилаючись на те,що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його цивільна дружина ОСОБА_3 , після її смерті залишилась спадщина , яка складається з кв. АДРЕСА_1 . 23.06.2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала квартиру сину ОСОБА_4 з правом довічного проживання позивача у даній квартирі. 22.03.2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала позивачу земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер 532485702:02:003:0400. Позивач прийняв спадщину та оформив свої спадкові права. ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини не звертався. Інших спадкоємців немає. З 1987 року позивач проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільні витрати, піклувались один про одного, мали взаємні права та обов`язки. Вони були разом зареєстровані у даній квартирі, де постійно проживали. З 2002 року ОСОБА_3 тяжко хворіла, потребувала постійного стороннього догляду, який позивач надавав до самої її смерті. Просив позов задовольнити, встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14 листопада 1987 року по 23 лютого 2019 року позивача з ОСОБА_3 та визнати за ним право власності

в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою АДРЕСА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 03 червня 2024 року залучено до участі у справі як третю особу ОСОБА_4 , задоволено клопотання представника позивача щодо витребування доказів, закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити.

Представник Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради та третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 14 листопада 1987 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно свідоцтва на право особистої власності а жилий будинок № 291 виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 , яка складається з коридору 1 площею 5,6 м2, санвузла 2 площею 1,1 м2, ванної 3 площею 1,9 м2, кухні 4 площею 5,7 м2, кімнати 5 площею 17,2 м2, кімнати 6 площею 13,7 м2, балкону 7 площею 2,5 м2, погребу.

23 червня 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений Першою полтавською державною нотаріальною конторою 23 червня 2000 року, яким заповідала належне їй майно, у том числі і квартиру за адресою АДРЕСА_3 сину ОСОБА_4 з правом довічного проживання в квартирі ОСОБА_1 .

22 березня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений Першою полтавською державною нотаріальною конторою 23 червня 2000 року, яким заповідала належну їй земельну ділянку за адресою с. Жуки Полтавського району, Полтавської області ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. відкрита спадкова справа № 46/2019 року на майно померлої. З заявою про прийняття спадщини 03 травня 2019 року звернувся позивач по справі - ОСОБА_1 . Інші заяви про прийняття чи відмову від прийняття спадщини не надходили.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 листопада 2020 року ОСОБА_1 успадкував майно після смерті ОСОБА_3 , а саме земельну ділянку площею 0,2000 га, цільове призначення землі - для будівництва і обслуговування житлового,господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер 532485702:02:003:0400

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округа від 20 грудня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою АДРЕСА_3 право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участь у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки, як ознака наявності сім`ї, на законодавчому рівні не визначена. Водночас, строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну сімейне життя, вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини», Суд визначив, що поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші сімейні de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом.

Згідно статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. В Сімейному кодексі України, порівняно з КЗпШС, збільшена кількість норм, які регулюють особисті немайнові відносини подружжя. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК України відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов`язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу.

Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК України є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей.

Відтак, суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення, чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю сім`ї, є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 643/6799/17 роз`яснив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-148цс12 від 12 грудня 2012 року, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суду пояснили, що знають позивача та знали його цивільну дружину ОСОБА_3 протягом тривалого часу, сприймали їх як сім`ю . Останні з 80 років проживали однією сім`єю як чоловік та жінка разом за адресою АДРЕСА_3 , вели спільне господарство, придбавали майно, разом обробляли земельну ділянку. Останні роки ОСОБА_9 хворіла,за своїм станом здоров`я не могла себе обслуговувати, готувати. Все піклування про неї взяв на себе позивач, турбувався про неї, готував їжу, доглядав.

Як установлено в судовому засіданні та підтверджено належними доказами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 станом на 14 листопада 1987 року не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами.

З огляду на наведене, системний аналіз наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку що позивач, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, надав суду належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_3 в період з 14 листопада 1987 року по 23 лютого 2019 року, якими довів наявність спільного побуту, господарства та проживання, тобто відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам, притаманним подружжю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.10,12,76-81, 259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 14 листопада 1987 року по 23 лютого 2019 року ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою АДРЕСА_3 , яка складається з коридору 1 площею 5,6 м2, санвузла 2 площею 1,1 м2, ванної 3 площею 1,9 м2, кухні 4 площею 5,7 м2, кімнати 5 площею 17,2 м2, кімнати 6 площею 13,7 м2, балкону 7 площею 2,5 м2, погребу.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, місце знаходження м. Полтава, вул. Соборності, 36, ідентифікаційний .

Повний текст судового рішення виготовлений 29 серпня 2024 року

Головуючий Ж.В.Кузіна