Справа № 209/6005/23
Провадження № 2/209/1372/23
"13" лютого 2024 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Лобарчук О.О.
за участі секретаря: Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
Короткий зміст позовних вимог
В обґрунтування позову вказано, що з 28 жовтня 2013 року по теперішній час, ОСОБА_4 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , вони з відповідачем мали одну дитину, малолітнього сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , місце державної реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Під час перебування у шлюбі 17.06.2021 року за договорами купівлі-продажу № 587 від 17,06.2021 року, посвідчених приватним нотаріусом Ланко Г.В., їх подружжя ОСОБА_6 в інтересах сім`ї за спільні сімейні кошти придбали у власність квартиру загальною площею 51.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . При купівлі вищевказаної квартири було прийнято рішення, оформити договори купівлі- продажу вказаної квартири на ОСОБА_2 , довіряючи своєму чоловіку, вона дала свою нотаріальну згоду на оформлення цих угод. До погіршення подружніх відносин, вона, ОСОБА_1 , ніколи не звертала увагу на те, за яким саме договором було придбано на ім`я чоловіка ОСОБА_7 квартира, оскільки кохала його та повністю йому довіряла, завжди вважаючи придбану квартиру їх спільною з чоловіком власністю, що придбана в період їх зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя для потреб їх сім`ї. На жаль на теперішній час, протягом останнього року відносини сторін значно погіршилися, тому з метою уникнення конфліктних ситуацій, сварок і криків вона була вимушена залишити квартиру чоловіка ОСОБА_7 за місцем її реєстрації та тимчасово мешкає за іншою адресою. При цьому на її пропозицію колишній чоловік ОСОБА_8 , добровільно відмовляється вирішити питання про поділ їх спільної сумісної власності придбаної в шлюбі мирним шляхом, через що мається необхідність поділу майна подружжя в судовому порядку.
Процесуальні дії у справі.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у загальному порядку позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.23).
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року постановлено закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду (а.с.32).
13 лютого 2024 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, письмово просили суд провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , між сторонами 28 жовтня 2013 року Виконкомом Червонопромінської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області області було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 01 (а.с.11).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на квартиру, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, реєстр. №588 від 17.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Панко Г.В. (а.с.12)
Згідно договору купівлі-продажу від 17.06.2021 року ОСОБА_2 придбав у власність квартиру, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.15-16)
Згідно технічної характеристики квартири АДРЕСА_2 , знаходиться на 9 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат, житловою площею 29,1 кв.м, загальною площею 51,8 кв.м. (а.с.17-18)
Як визнається позивачем у справі та вбачається з договору купівлі-продажу, спірне нерухоме майно набуте сторонами як чоловіком та дружиною в період їх шлюбу, а тому повинно бути визнане спільною сумісною власністю подружжя.
У той же час, як встановлено судом, угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжям не досягнуто.
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України).
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Така норма закону встановлює презумцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі.
Такі ж роз`яснення містяться у і п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя». Зокрема, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Сторонами не надано жодного доказу про існування між подружжям будь-якої домовленості щодо часток у спільному майні подружжя, як і не встановлена наявність шлюбного договору, а тому суд вважає, що вказане позивачем майно сторін є спільною сумісною власністю подружжя, частки подружжя у нерухомому майні, є рівними.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин набуття спірного нерухомого майна подружжям у період їх шлюбу та його вартості на момент розгляду справи.
У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).
У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним; поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства, тому вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, приходить до висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної у сумі 3617,00 грн, а також 1500,00 грн. за проведення оцінки майна, про що свідчать квитанції (а.с.2,3).
Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 3617,00 грн, а також 1500,00 грн. за проведення оцінки майна.
Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 368 ЦК України, ст. ст.ст. 12, 76, 81, 89, 200, 263, 265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повінстю.
Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : кватиру АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м.
Визначити рівними по 1/2 частці за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 у спільній сумісній власності на кватиру АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати в розмірі 5117 (п`ять тисяч сто сімнадцять гривень), 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст рішення складений - 13 лютого 2024 року.
Суддя Лобарчук О.О.