УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/12432/24

Провадження №2-о/712/297/24

13.11.2024 м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить визнати свого дядька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши йому опіку в особі заявника.

Ознайомившись з даною заявою суддя встановив, що вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, внаслідок чого ухвалою від 23.10.2024 залишив заяву без руху, якою надав строк для усунення вказаних вище недоліків заяви строк тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Постановляючи вказану ухвалу від 23.10.2024, суддя зауважив, що до заяви не долучено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності призначення заявника опікуном ОСОБА_2 , акт обстеження матеріально-побутових умов заявника, докази, які підтверджують можливість заявника бути опікуном, не зазначено підстав, за яких донька ОСОБА_2 не може бути його опікуном, крім того заява підписана адвокатом Нурієвим Рустамом Бейзаковичем без належного підтвердження повноважень на підписання заяви від імені заявника.

08 листопада 2024 року на виконання ухвали суду від 23.10.2024 представником заявника адвокатом Нарієвим Рустамом Бейзаковичем надано до суду заяву про усунення недоліків та подано відповідні докази, зокрема на підтвердження стану здоров`я та матеріального стану заявника, довідку з місця роботи. Щодо отримання висновку від органу опіки і піклування, зазначено, що його можливо отримати лише після відкриття провадження у справі.

Також представник заявника зазначив, що донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 тривалий час проживає закордоном. На підтвердження чого представником заявника долучено документи, однак останні викладені іноземною мову, що унеможливлює ідентифікацію судом змісту вказаних документів.

Нотаріально завірений переклад вказаних документів не надано.

З огляду на наведене, не можливо проаналізувати докази на підтвердження неможливості ОСОБА_4 бути опікуном ОСОБА_2 .

Щодо повноважень адвоката Нурієва Рустама Бейказовича на підпис заяви від імені ОСОБА_1 та звернення до суду з вказаною заявою, суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст. 175, 177 ЦПК України.

У пункті третьому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Відповідно до ч. 2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною сьомою статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 7 ст. 62 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи щодо надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.03.2018 у справі № 910/23346/16, чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду. Як зазначено у вказаній постанові, у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, правомочність адвоката як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю.

Суд повторно звертає увагу представника заявника, на те що ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату. Право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

Відповідно до п. 11 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція) ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Згідно з п. 12.8 вказаного Положення ордер містить реквізити щодо, зокрема обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги.

Тобто, зазначення на ордері застереження «Договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються», не передбачені нормами чинного законодавства, та не свідчать про право представника на підписання заяви від імені заявника.

Отже, повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви та звернення з нею до суду, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтами та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1507/18, від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заява подана до суду та підписана представником ОСОБА_1 адвокатом Нурієвим Рустамом Бейказовичем, який діє на підставі ордера Серія АА №1488959 від 04.11.2024, зі змісту якого вбачається, що обмеження повноважень адвоката згідно з договором про надання правової допомоги визначені договором №7770499_1 від 27.09.2024. Однак вказаний в ордері на надання правничої (правової) допомоги Серія АА №1488959 від 11.10.2024 договір від №7770499_1 від 27.09.2024 до заяви не надано.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що в ордері на надання правничої (правової) допомоги Серія АА №1488959 від 11.10.2024, зазначено, що обмеження повноважень адвоката згідно з договором про надання правової допомоги визначені договором, однак вказаний в ордері на надання правничої (правової) допомоги договір до заяви не надано, вбачається, що до заяви не надано доказів того, що адвокат Нурієв Рустам Бейказович наділений повноваженнями, які надані законом заявнику та будь-яких обмежень повноважень у представництві заявника не має, в тому числі щодо підписання та подання до суду заяви від його імені.

Щодо посилання у заяві про усунення недоліків позовної заяви на те, що факт проходження заявником військової служби та постійне проживання заявника у військовій частині, не може свідчити про те, що заявник не веде спільний бюджет та господарство з ОСОБА_2 , оскільки вказує лише на виконання заявником свого військового обов`язку, суддя зазначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відтак, враховуючи, що заявник є військовослужбовцем, проходить військову службу, до заяви, не надано доказів того, що заявник має можливість здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .

Щодо посилання заявника на те, що у зв`язку з відсутністю інших осіб, які могли б здійснювати опіку над ОСОБА_2 , останній залишиться без відповідної опіки, суддя звертає увагу, що на підставі ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування, тобто, у даному випадку, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Черкаської міської ради.

Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникати можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.

До заяви не надано доказів звернення заявника з відповідною заявою та встановленим переліком документів до уповноважених органів опіки та піклування, в даному випадку, до органу опіки та піклування Черкаської міської ради для прийняття відповідного рішення щодо встановлення над ОСОБА_2 опіки та призначення опікуна.

Статтею 300 ЦПК України встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності Фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Аналізуючи норми ЦК України так ЦПК України у цьому питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною особою встановлюється опіка.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатній особі здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування).

Опікунами не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними, перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину (п.3.2 Правил).

Однак до заяви не надано подання про призначення заявника опікуном ОСОБА_2 , а так само докази звернення заявника до органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради щодо призначення його опікуном над ОСОБА_2 .

Не надано до заяви також доказів про наявність у ОСОБА_2 позитивного відношення, прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а, відтак, і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам.

Таким чином на підставі викладеного вище, суддя вважає за необхідне продовжити строк на усунення недоліків за вказаною заявою.

Керуючись ст.4,12.127,175,177,185,353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Продовжити строк на усунення недоліків заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання особи недієздатною та встановлення опіки.

Встановити заявнику десятиденний строк від дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання вимог ухвали суду від 23.10.2024 та цієї ухвали заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська