Справа № 755/5178/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.,

при секретарі Волощук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє адвокат Мороз Віктор Павлович до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача.

Представник позивача адвокат Мороз В.П. звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з вказаним позовом до відповідачів про зняття арешту майна, в обґрунтування якого зазначив, що Дніпровським районним судом м. Києва 21.01.2015 р. було видано виконавчий лист № 755/30023/14-ц від 21.01.2015 р. з метою виконання рішення у справі з аналогічним номером за позовом ТОВ «Кей-Колект» про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 547 665, 68 грн. Даний виконавчий лист було прийнято до виконання Дніпровським ВДВС у м. Києві та відкрито виконавче провадження № 50232418. 22.09.2016 року державним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте, наскільки відомо ОСОБА_1 , у межах виконавчого провадження № 50232418 було постановлено (і не скасовано під час закінчення ВП) постанову про арешт майна, яке належить йому на праві приватної власності.

Адвокатом Морозом В.П. було надіслано засобами поштового зв`язку до Дніпровського ВДВС у м. Києві адвокатський запит «вих. № 26-12-2022-ВДВС-Д, від 26 грудня 2022 року». 11 січня 2023 року на електронну пошту адвокатом було отримано відповідь на адвокатський запит «№ 119990 від 30.12.2022», де зазначено: «На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 50232418 з примусового виконання виконавчого листа № 755/30023/14-ц від 21.01.2015, виданого Дніпровським р/с м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості в розмірі 547665, 68 грн. 19.02.2016 року для забезпечення виконання рішення, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. 22.09.2016 державним виконавцем керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (Направлення ВД за належність до іншого відділу ДВС) в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено наступне: згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення: відповідно до інформації Регіонального сервісного центру транспортні засоби за боржником не зареєстровані: за інформацією Державної фіскальної служби України у боржника відсутні відкриті рахунки у фінансових установах. Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник працює у ТОВ «Арданвал Сервіс», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 30, кім. 309, що за територіальністю відноситься до Дарницького району. Виконавче провадження знищено, за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом № 1829/5 від 07.06.2017 виданого Міністерством юстиції України «про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями»... Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 30.12.2022 вищевказаний виконавчий документ до Відділу повторно не надходив та на виконанні не перебуває. Враховуючи вищевикладене, надати більш детальну інформацію не виявляється за можливе.»

Також, 05.01.2023 року адвокатом було отримано відповідь Дарницького ВДВС у м. Києві, з якої вбачається: «Перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 02.01.2023, виконавче провадження № 50232418 з примусового виконання виконавчого листа № 755/30023/14-ц від 21.01.2015 р., який було видано Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» боргу в розмірі 547 665, 68 грн, на виконання до Відділу з Дніпровського ВДВС у м. Києві не надходив та не перебуває».

12 січня 2023 року уповноважена особа АО «Супрема Лекс» отримала інформаційну довідку № 320025916 з реєстру нерухомого майна та з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 . З даного документу вбачається, що на усьому майні ОСОБА_1 наявне обтяження, яке накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 5023418, виданий 19.02.2016 р., видавник: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції.

Тобто, арешт накладено на усе майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 . Не зняття цього арешту істотно впливає на права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки він не має можливості вільно розпоряджатись майном, зокрема, відчужувати.

Так, як вбачається з інформаційної довідки № 319986529, 17.09.2020 року ОСОБА_1 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Проте, вищевказане обтяження не дає можливості ОСОБА_1 вільно реалізовувати свої права щодо цієї квартири.

Із зазначеної інформації випливає, що права та законні інтереси ОСОБА_1 порушені ТОВ «Кей-Колект», Дніпровським та Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

19 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця (справа № 755/894/23), у якій було викладено прохання: визнати неправомірною бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття обтяження у вигляді арешту майна ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №50232418; зобов`язати посадових осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт у виконавчому провадженні №50232418 на майно ОСОБА_1 , який накладений постановою державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.02.2016 року. У задоволенні скарги було відмовлено, з огляду на те, що виконавче провадження закінчене і його матеріали знищені, тому жодні виконавчі дії в його межах не можуть бути проведені. Також, суд в Ухвалі буквально зазначив: «Питання правомірності бездіяльності суб`єкта оскарження, порушеного стороною виконавчого провадження віднесено до регулювання розділом VII ЦПК України яким передбачено прийняття рішення зобов`язального характеру в разі обґрунтованості скарги (неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності), а зміст приписів ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що в випадках не віднесених до підстав, обумовлених ч. 4 ст. 59 цього Закону - арешт знімається за рішенням суду...

Наведене свідчить, що суб`єкт оскарження не має законодавчих повноважень здійснювати зняття арешту у закінченому виконавчому провадженні, матеріали якого при тому ще й знищені, відтак суд не може зобов`язувати особу вчинити дії, які суперечать закону...

Тобто, фактично судом, у межах справи № 755/894/23 було рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду з позовною заявою про зняття арешту. Саме тому і виникла необхідність звернення до суду з даною позовною заявою.

Поряд із цим, частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, оскільки виконавче провадження щодо ОСОБА_1 завершене та на виконанні не перебуває - даним позовом просять суд зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено 02.03.2016 року (номер запису про обтяження № 13519832, державний реєстратор: ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 50232418, виданий 19.02.2016, видавник: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції (Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, код ЄДРПОУ: 35011660, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 02094, м. Київ. вул. Краківська, 20) та скасувати відповідний запис в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень

ІІ. Виклад позиції відповідачів.

Відповідачі відзив на позовну заяву не подавали.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.08.2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено проводити її розгляд в порядку загального провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність, не заперечують проти заочного розгляду справи. Позовні вимоги позивач підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд справи проводити без їх участі.

Представники інших відповідачів, повторно в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх участі не заявляли, заперечень проти позову не надали.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про розгляд справи у їх відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність сторін.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Адвокатом Морозом В.П. було надіслано засобами поштового зв`язку до Дніпровського ВДВС у м. Києві адвокатський запит «вих. № 26-12-2022-ВДВС-Д, від 26 грудня 2022 року».

11 січня 2023 року на електронну пошту адвокатом було отримано відповідь на адвокатський запит «№ 119990 від 30.12.2022», де зазначено: «На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 50232418 з примусового виконання виконавчого листа № 755/30023/14-ц від 21.01.2015, виданого Дніпровським р/с м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості в розмірі 547665, 68 грн. 19.02.2016 року для забезпечення виконання рішення, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. 22.09.2016 державним виконавцем керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (Направлення ВД за належність до іншого відділу ДВС) в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено наступне: згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення: відповідно до інформації Регіонального сервісного центру транспортні засоби за боржником не зареєстровані: за інформацією Державної фіскальної служби України у боржника відсутні відкриті рахунки у фінансових установах. Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржник працює у ТОВ «Арданвал Сервіс», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 30, кім. 309, що за територіальністю відноситься до Дарницького району. Виконавче провадження знищено, за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом № 1829/5 від 07.06.2017 виданого Міністерством юстиції України «про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями»... Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 30.12.2022 вищевказаний виконавчий документ до Відділу повторно не надходив та на виконанні не перебуває. Враховуючи вищевикладене, надати більш детальну інформацію не виявляється за можливе.»

Також, адвокатом було отримано відповідь від 02.01.2023 року Дарницького ВДВС у м. Києві, з якої вбачається: «Перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 02.01.2023, виконавче провадження № 50232418 з примусового виконання виконавчого листа № 755/30023/14-ц від 21.01.2015 р., який було видано Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» боргу в розмірі 547 665, 68 грн, на виконання до Відділу з Дніпровського ВДВС у м. Києві не надходив та не перебуває».

12 січня 2023 року уповноважена особа АО «Супрема Лекс» отримала інформаційну довідку № 320025916 з реєстру нерухомого майна та з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 . З даного документу вбачається, що на усьому майні ОСОБА_1 наявне обтяження, яке накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 5023418, виданий 19.02.2016 р., видавник: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції.

19 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця (справа № 755/894/23), у якій було викладено прохання: визнати неправомірною бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття обтяження у вигляді арешту майна ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №50232418; зобов`язати посадових осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт у виконавчому провадженні №50232418 на майно ОСОБА_1 , який накладений постановою державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.02.2016 року. У задоволенні скарги було відмовлено, з огляду на те, що виконавче провадження закінчене і його матеріали знищені, тому жодні виконавчі дії в його межах не можуть бути проведені. Також, суд в Ухвалі буквально зазначив: «Питання правомірності бездіяльності суб`єкта оскарження, порушеного стороною виконавчого провадження віднесено до регулювання розділом VII ЦПК України яким передбачено прийняття рішення зобов`язального характеру в разі обґрунтованості скарги (неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності), а зміст приписів ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що в випадках не віднесених до підстав, обумовлених ч. 4 ст. 59 цього Закону - арешт знімається за рішенням суду...

Наведене свідчить, що суб`єкт оскарження не має законодавчих повноважень здійснювати зняття арешту у закінченому виконавчому провадженні, матеріали якого при тому ще й знищені, відтак суд не може зобов`язувати особу вчинити дії, які суперечать закону...

З довідки ТОВ «Кей-Колект» від 23.04.2024 року, вбачається, що воно набуло статус кредитора за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.04.2007 року на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеного з ПАТ «УкрСиббанк», підтверджує, що станом на 23.04.3034 року не має жодних майнових та матеріальних претензій до ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 (поручитель ОСОБА_3 ) по Договору Поруки №109025 від 17.04.2007 року, укладеного в забезпечення Договору про надання споживчого кредиту №0 від 17.04.2007 року.

V. Оцінка Суду.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, відповідним критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

У частинах першій та третій статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У статті 19 ЦПК України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу)

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України, далі -ЦК України).

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Положенням ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Детальний аналіз норм діючого законодавства, дає змогу зробити висновок, що після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій.

02.06.2016 року було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції №1404-VIII.

Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404), що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Арешт накладено на усе майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 .

Не зняття цього арешту істотно впливає на права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки він не має можливості вільно розпоряджатись майном, зокрема, відчужувати.

Так, як вбачається з інформаційної довідки № 319986529, 17.09.2020 року ОСОБА_1 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Проте, вищевказане обтяження не дає можливості ОСОБА_1 вільно реалізовувати свої права щодо цієї квартири.

Із зазначеної інформації випливає, що права та законні інтереси ОСОБА_1 порушені ТОВ «Кей-Колект», Дніпровським та Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

Отже, виконавче провадження щодо ОСОБА_1 завершене та на виконанні не перебуває.

Крім того, з довідки ТОВ «Кей-Колект» від 23.04.2024 року, вбачається, що воно набуло статус кредитора за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.04.2007 року на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеного з ПАТ «УкрСиббанк», підтверджує, що станом на 23.04.3034 року не має жодних майнових та матеріальних претензій до ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 (поручитель ОСОБА_3 ) по Договору Поруки №109025 від 17.04.2007 року, укладеного в забезпечення Договору про надання споживчого кредиту №0 від 17.04.2007 року.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника.

У даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження.

В зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт та обтяження на все майно боржника, суд вважає, що відсутні підстави для подальшого застосування арешту та обтяження майна.

Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна у зв`язку з тим, що був накладений арешт.

З огляду на це, суд вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість зняття арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст. ст.3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст. ст.2-4, 6-13, 15, 16, 19, 76-81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє адвокат Мороз Віктор Павлович до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено 02.03.2016 року (номер запису про обтяження № 13519832, державний реєстратор: Янович Іванна Ярославівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 50232418, виданий 19.02.2016, видавник: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції (Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, код ЄДРПОУ: 35011660, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 02094, м. Київ. вул. Краківська, 20) та скасувати відповідний запис в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Херсонського міського суду Херсонської області.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), , місцезнаходження: Україна, 02002, м. Київ. вул. Є.Сверстюка, 15.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», 8, місцезнаходження: Україна, 01103, м. Київ. вул. Менделєєва, 12, офіс 94/1.

Відповідач: Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), код ЄДРПОУ: невідомий, місцезнаходження: Україна, 02099, м. Київ. вул. Заслонова, 16.

Суддя В.Е.Дорошинська