ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» серпня 2024 року

м. Харків

справа № 638/12819/23

провадження № 22ц/818/2612/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

за участю секретаря - Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 , представник відповідачки ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року в складі судді Агапова Р.О.

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 серпня 2023 року, що стягуються на підставі судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2023 року по справі № 638/1807/23, судові витрати покласти на відповідачку.

Вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс при зверненні до суду, складає: 1 073,60 грн витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, витрати на професійну правничу допомогу 20 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 року, в якому ухвалою суду від 13 листопада 2023 року виправлено описку, позов ОСОБА_1 задоволено, припинено стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 серпня 2023 року, що стягуються на підставі судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2023 року по справі № 638/1807/23, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн, зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за квитанцією № 150089543 від 18 вересня 2019 року, у розмірі 536,80 грн.

31 жовтня 2023 року поштою ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказав, що ним укладено договір з Адвокатським об`єднанням «Міжрегіональний правозахисний союз», в якому погоджено загальну ціну 20 000,00 грн. Вартість підготовки позовної заяви -10 000,00 грн, надання консультацій по справі 2 000,00 грн за годину. Адвокатським об`єднанням надано йому послуги на суму 14 000,00 грн, які складаються з підготовки позовної заяви та надання консультацій по справі, що підтверджується актами приймання-передачі документів за договором про надання правничої допомоги від 05 вересня 2023 року та фактично наданих послуг за договором від 27 жовтня 2023 року. Розмір витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та наданих послуг, їх обсягом, кваліфікацією адвоката та важливістю справи для нього.

Просив постановити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 14 000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила додаткове рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткове рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм процесуального права. Вказала, що позивач у позовній заяві та до закінчення судових дебатів у справі не заявляв про понесення судових витрат на правничу допомогу та намір подати відповідні докази після ухвалення рішення суду. Докази на підтвердження таких витрат подані лише 13 листопада 2023 року, тобто з пропуском передбаченого законом п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення суду.

16 серпня 2024 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення по справі, в яких він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначив, що апеляційна скарга зводиться до незгоди з діями суду та не містить заперечень щодо змісту заяви про ухвалення додаткового рішення. У позовній заяві він вказав орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, проти якого відповідачка у заяві про часткове визнання позову висловила свої заперечення. Судові дебати у справі не проводились. Заяву про ухвалення додаткового рішення ним подано 31 жовтня 2023 року поштою, а 13 листопада 2023 року її лише було зареєстровано судом. Для розгляду заяви було призначено чотири судові засідання, в жодне з яких відповідачка та її представник не з`явились, заперечень не надали.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 27 серпня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника відповідачки надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки. В своєму клопотання представник відповідачки зазначив, що він підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі та просить її задовольнити. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, додаткове рішення суду скасувати.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з задоволенням позову з відповідачки слід стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн, про орієнтовний розмір яких він зазначав у позовній заяві та надав відповідні докази після ухвалення рішення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс при зверненні до суду, складає: 1 073,60 грн витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, витрати на професійну правничу допомогу 20 000,00 грн.

05 вересня 2023 року ОСОБА_1 укладено договір № 23/8/2023 про надання правової (правничої) допомоги з Адвокатським об`єднанням «Міжрегіональний правозахисний союз» по справі за його позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів. Пунктами 3.3.2. 3.3.4 договору передбачено, що загальна ціна даного договору становить 20 000,00 грн. Вартість підготовки позовної заяви до суду першої інстанції, визначена сторонами, 10 000,00 грн. Клієнт погоджується, що після отримання від адвокатського об`єднання проекту позовної заяви самостійно здійснює її подання або направлення до суду. Надання консультацій по справі здійснюється з розрахунку 2 000,00 грн за годину надання послуг, за виключенням участі адвоката в судових засіданнях (а. с. 53-54).

З акту від 10 вересня 2023 року приймання-передачі документів за договором про надання правової (правничої) допомоги № 23/8/2023 від 05 вересня 2023 року вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Міжрегіональний правозахисний союз» підготовлено та передано клієнту проект позову до Дзержинського районного суду м. Харкова до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів (а. с. 55).

26 жовтня 2023 року ОСОБА_2 через представника подала заяву про часткове визнання позовних вимог, в якій, зокрема, зазначила, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн необґрунтований та завищений, доказів витрат не надано (а. с. 31-32).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2023 року, в якому ухвалою суду від 13 листопада 2023 року виправлено описку, позов ОСОБА_1 задоволено, припинено стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 серпня 2023 року, що стягуються на підставі судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2023 року по справі № 638/1807/23, вирішено питання щодо судового збору.

З акту від 27 жовтня 2023 року фактично наданих правових послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги № 23/8/2023 від 05 вересня 2023 року вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Міжрегіональний правозахисний союз» надано ОСОБА_1 наступні послуги: підготовка до Дзержинського районного суду м. Харкова позовної заяви клієнта до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів у зв`язку зі зміною місця проживання дитини ( ОСОБА_4 ) вартістю 10 000,00 грн та надання консультацій по справі протягом 2 годин вартістю 4 000,00 грн, загалом 14 000,00 грн (а. с. 56).

31 жовтня 2023 року поштою, тобто у межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку, ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення (а. с. 49-57).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134, 141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19).

У постанові від 31 липня 2024 року у cправі № 916/2929/22 Верховний Суд наголосив на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у частині 8 статті 129 ГПК України (аналогічна норма міститься у частині 8 статті 141 ЦПК України). У вказаній нормі йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21, від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20).

З урахуванням принципу правової визначеності заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Протилежне тлумачення розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України суперечить принципу правової визначеності та посягає на гарантоване державою верховенство права.

Відповідне тлумачення надано у постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 401/1086/23, провадження № 61-4103св24.

Не заявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 910/216/23.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 у позовній заяві вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс при зверненні до суду, складає: 1 073,60 грн витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, витрати на професійну правничу допомогу 20 000,00 грн.

Однак, про намір подати підтверджуючі докази протягом встановленого законом строку після ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення ОСОБА_1 не зазначав.

До ухвалення рішення судом першої інстанції позивач не подав докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, як і не зробив заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Доказів того, що позивач робив усну заяву про намір подати докази щодо розміру судових витрат, матеріали справи не містять.

У поясненнях до суду апеляційної інстанції від 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 також посилається лише на зазначення ним попереднього розрахунку судових витрат, які він просив стягнути з відповідачки у позовній заяві, та подання заяви про ухвалення додаткового рішення протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду, проте не посилається на те, що до ухвалення судом першої інстанції рішення робив заяву про намір подати докази розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що прохання в позові про стягнення судових витрат з відповідачки та попередній орієнтовний їх розрахунок не є тотожними із заявою про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення у справі.

Відсутність у матеріалах справи заяви про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення свідчить про відсутність підстав для розгляду поданих документів.

За наявності лише попереднього розрахунку суми витрат, без подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, до закінчення судових дебатів та ухвалення рішення і без подання заяви про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 01 листопада 2022 року у справі № 910/7099/21, від 04 липня 2023 року у справі № 918/54/22, постановах від 13 грудня 2023 року у справі № 947/26932/20, від 31 липня 2024 року у cправі № 916/2929/22.

Таким чином, враховуючи, що позивач до ухвалення рішення не подавав до суду першої інстанції докази на підтвердження понесення ним судових витрат на правничу допомогу, не повідомив про намір подати докази на підтвердження їх розміру після ухвалення судового рішення протягом встановленого строку, та подав заяву про відшкодування таких витрат до суду першої інстанції вже після завершення розгляду справи судом та ухвалення ним рішення по суті вимог, суд першої інстанції зробив помилкові висновки про ухвалення додаткового рішення та відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу. За встановлених обставин саме позивач, який не вчинив передбачені процесуальним законодавством дії, має нести ризик настання відповідних негативних процесуальних наслідків своєї бездіяльності.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що докази на підтвердження судових витрат позивачем подані лише 13 листопада 2023 року, тобто з пропуском передбаченого законом п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення суду, спростовуються матеріалами справи. Заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 подав поштою 31 жовтня 2023 року, що підтверджується штампом на конверті, тобто у межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку (а. с. 57). Отже, підстав для залишення його заяви без розгляду не було, натомість, як вже зазначалось, були підстави для відмови у її задоволенні.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Оскільки за подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду щодо розподілу судових витрат судовий збір ОСОБА_2 не сплачувався, підстави для його розподілу судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н. П. Пилипчук

О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 28 серпня 2024 року.