Справа №613/1030/23 Провадження № 2/613/51/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Сеник О.С., за участі секретаря судового засідання Вохмінцевої А.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/1030/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

10.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області, у якому просив суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 11.05.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 24.06.2008. Після розірвання шлюбу намагалися зберегти сім`ю та продовжували жити разом. У листопаді 2008 року позивач, як медичний працівник, отримав квартиру АДРЕСА_1 . На той час у вказану квартиру вселилися відповідачка ОСОБА_4 , спільна донька сторін ОСОБА_5 , 2005 р.н., та донька відповідачки від першого шлюбу ОСОБА_6 , 1994 р.н.. Згодом ОСОБА_6 виписалася із вказаної квартири, оскільки почала мешкати окремо.

Позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з листопада 2008 року. Дана квартира перебуває на балансі КП «Богодухівжитло» виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області, а ОСОБА_1 є наймачем цієї квартири. Відповідачка ОСОБА_4 була зареєстрована у вказаній квартирі 04.12.2008.

Позивач вказує, що у 2014 році сторони прийняли остаточне рішення припинити спільне проживання та жити окремо. На початку 2015 року ОСОБА_4 почала мешкати по різним адресам у м. Богодухові, а в червні 2015 року відповідачка переїхала мешкати до м. Харкова, де і проживає по теперішній час.ОСОБА_4 продовжує бути зареєстрованою у квартирі за вищевказаною адресою. При цьому не оплачує комунальні послуги, утримувати житлове приміщення не допомагає, участі у спільному побуті не приймає, відсутня у місці постійного проживання більше шести місяців, а саме з червня 2015 року. Оскільки за вищевказаною адресою відповідачка тривалий час не проживає, особисті речі, які належать відповідачці, у квартирі відсутні, тому виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на зареєстровану у житловому приміщенні особу, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.08.2023 за клопотанням позивача витребувано з Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області відомості про те, чи зверталася ОСОБА_4 в період з 2020 року по теперішній час із заявою про чинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , з боку ОСОБА_1 чи інших осіб.

Ухвалою суду від 21.09.2023 продовжено строк проведення підготовчого провадження.

16.10.2023 від відповідачки надійшов відзив на первісну позовну заяву, у якому ОСОБА_3 просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. Зазначила, що 30.05.2023 об 11 год. 00 хв. телефонувала ОСОБА_1 з приводу надання ключів від квартири АДРЕСА_1 . Твердження позивача про те, що відповідачка з 2015 року з власної волі не проживає у спірній квартирі, не відповідають дійсності. З 16.07.2016 вона разом з донькою ОСОБА_7 проживала у рідної сестри в АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою голови квартального комітету ОСОБА_8 та висновком органу опіки та піклування від 30.06.2017. Позивач протягом 8 років створює їй штучні підстави для визнання її такою, що втратила право проживання у цій квартирі. У позовній заяві ОСОБА_1 не зазначив, що раніше він подавав до суду аналогічну позовну заяву, з тим самим предметом та з тих самих підстав (непроживання відповідачки у квартирі з 2015 року), і рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 25.04.2016 по справі № 613/86/16-ц йому було відмовлено у задоволенні позову. Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідачці чинили перешкоди у проживанні в квартирі, а ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02.06.2016, якою відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, встановлено, що згідно з поясненнями позивача, саме він не бажає, щоб відповідачка з донькою проживали у спірній квартирі, зазначивши, що стосунки з колишньою дружиною неприязні і її проживання у цій квартирі є небажаним.

Зазначила, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2017 по справі № 613/188/17 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні аналогічного позову, однак, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.08.2017 вказане рішення було скасовано. В ході розгляду справи позивач пояснив, що у спірній квартирі він мешкає з новою дружиною, право користування спірним житлом за відповідачкою не визнає та дійсно змінив замки на вхідних дверях.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2017 по справі № 613/681/17 за позовом ОСОБА_4 було зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від замків вхідних дверей. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 добровільно не виконував рішення суду по справі № 613/681/17 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, ОСОБА_9 отримала виконавчий лист та подала його до Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Крім того, 16.09.2018 вона подала до Богодухівського відділу поліції ГУНП в Харківській області заяву за фактом невиконання ОСОБА_1 постанови апеляційного суду від 06.04.2018 про усунення перешкод та надання ключів від вхідних дверей. В рамках виконавчого провадження на ОСОБА_1 було двічі накладено штраф, та направлено до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області подання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

Після введення 24.02.2022 воєнного стану та зруйнування ракетними обстрілами залізничного вокзалу м. Богодухів вона вирішила переїхати до більш безпечного місця, і з 12.05.2022 і на час подачі відзиву проживає як внутрішньо переміщена особа в м. Чернівці. При переїзді нею була втрачена частина документів з Богодухівського РВДВС та з Богодухівського РВП ГУНП у Харківській області, у зв`язку з чим відповідачка не може надати докази невиконання ОСОБА_1 судового рішення про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням. У свою чергу, ОСОБА_1 у позовній заяві не вказав, що ним виконано судові рішення, а зазначив, що після винесення рішення відповідачка не скористалася своїм правом на проживання. Твердження позивача про те, що він особисто під час судового засідання передав ключі від спірної квартири доньці ОСОБА_7 , не відповідають дійсності, оскільки на момент останнього судового засідання суду апеляційної інстанції 06.04.2018 ОСОБА_10 було 12 років, а її інтереси представляла ОСОБА_3 . До даного часу ОСОБА_1 не виконав судові рішення по справі № 613/681/17, у зв`язку з чим відповідачка як ВПО була вимушена переїхати до м. Чернівці. Її донька ОСОБА_11 проживає зі старшою сестрою в с. Докучаєвське, оскільки вони також позбавлені можливості користування спірною квартирою та змушені винаймати житло.

Вказує, що 30.05.2023 відповідачка приїжджала до м. Богодухів, щоб лікуватися та оформити інвалідність, проживаючи у спірній квартирі поруч з лікарнею, але ОСОБА_1 їй у черговий раз було відмовлено надати ключі від вхідних дверей квартири, про що було складено акт обстеження житлових умов, та відповідачка була змушена повернутися до м. Чернівці, де вона на даний час лікується та проходить обстеження з метою встановлення інвалідності.

Стверджує, що позивач ОСОБА_1 забезпечений житлом, оскільки під час шлюбу з ОСОБА_12 ними у спільну сумісну власність придбано житловий будинок за адресою : АДРЕСА_4 . У спірній квартирі АДРЕСА_2 позивач лише зареєстрований, також він зареєстрував там свого неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактично позивач проживає у АДРЕСА_4 , а спірну квартиру здає стороннім особам. Для встановлення осіб, які проживають у спірній квартирі, відповідачка зверталась до депутата Богодухівської міської ради Гаращука Р.О., який разом із головою квартального комітету та дільничним офіцером поліції виїжджали до спірної квартири, але двері ніхто не відчинив. У подальшому ОСОБА_1 30.08.2023 повідомив ОСОБА_14 , що у квартирі АДРЕСА_1 проживають ВПО.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 до цього часу не виконав судове рішення по справі № 613/681/17 та на даний час продовжує перешкоджати відповідачці та їх доньці ОСОБА_7 у користуванні квартирою, відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (т.1, а.с.94-105).

13.11.2023 від позивача надійшла уточнена позовна заява, яка була прийнята ухвалою суду від 14.11.2023 як заява про зміну підстав позову.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування уточненої позовної заяви, крім того, що вказано у первісній позовній заяві, додатково зазначив, що 17.02.2017 позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_13 . У свою чергу, 22.03.2022 відповідачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_16 , після чого взяла собі прізвище « ОСОБА_17 ».

Зазначив, що на даний час у спірній квартирі проживає він особисто зі своєю сім`єю дружиною та сином. Відповідачка наразі більше не є членом сім`ї позивача, не оплачує комунальні послуги, утримувати житлове приміщення не допомагає, участі у спільному побуті не приймає, відсутня у місці постійного проживання більше шести місяців, а саме з початку 2015 року.

Раніше як він, так і відповідачка вже зверталися до суду з приводу її права користування вказаною квартирою. Так, рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2017 по справі № 613/188/17 відповідачку було визнано такою, що втратила право користування вказаною квартирою, однак, рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.08.2017 вказане рішення суду було скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Також рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2017 у справі № 613/681/17 було задоволено позову відповідачки, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом надання ключів від замків вхідних дверей. Однак, відповідачка жодного разу у вказаній квартирі не з`явилась, жодного разу не виявила наміру проживати у ній. Ніяких перепон для проживання відповідачки у вказаній квартирі позивач не чинив і не чинить, відповідачка не проживає у ній з власної ініціативи у зв`язку з тим, що побажала проживати окремо, створила нову сім`ю. Будь-яких її особистих речей у квартирі немає.

Під час реєстрації за вказаною адресою та вселення ніякої угоди з відповідачкою позивач не укладав, вона була зареєстрована у даній квартирі як член сім`ї позивача, оскільки перед тим була його дружиною.

Таким чином, оскільки відповідачка у вказаній квартирі не проживає більше 6 місяців, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, більше не членом сім`ї позивача, вона вважається такою, що втратила право користування цією квартирою. Враховуючи викладене, вказує на наявність підстав для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила прав користування спірним житловим приміщенням.

Зазначив, що рішення суду про позбавлення її прав користування житловим приміщенням необхідне йому для зняття відповідачки з реєстрації у відповідності до ст.9 ЖК України.

11.12.2023 від відповідачки надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що ОСОБА_1 одержав ордер на вселення у спірну квартиру обманним шляхом, на сім`ю у складі 4 осіб, включаючи відповідачку та її доньку від першого шлюбу ОСОБА_6 , приховавши факт розірвання шлюбу між ним та відповідачкою рішенням суду від 24.06.2008.

Позивач у своїх позовних вимогах уникає того, що на початку 2016 року він вперше звертався до Богодухівського районного суду Харківської області з аналогічним позовом з тією ж самою підставою непроживання відповідачки в квартирі з червні 2015 року. У рішенні Богодухівського районного суду Харківської області від 25.04.2016 встановлено обставини, що ОСОБА_3 зверталася до Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області з приводу того, що ОСОБА_1 змінив замки на вхідних дверях, ключі не надав, не впускав у квартиру, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02.06.2016 вказане рішення залишене без змін. Цією ухвалою суду апеляційної інстанції встановлено, що саме ОСОБА_1 , а не відповідачка, вважає спільне проживання у цій квартирі з колишньою дружиною небажаним, оскільки стосунки з нею неприязні.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 повторно звернувся з аналогічним позовом і рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2017 по справі № 613/188/17 його позовні вимоги було задоволено, однак, ухвалою Апеляційного суду Харківської області вказане рішення було скасовано і встановлено, що у спірній квартирі ОСОБА_1 мешкає з новою дружиною, право користування спірним житлом не визнає, стосунки з відповідачкою неприязні, підтвердив, що дійсно змінив замки. Враховуючи викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2017 по справі № 613/681/17, яке було частково змінено постановою Харківського апеляційного суду від 06.04.2018, позовні вимоги ОСОБА_3 , заявлені у власних інтересах та в інтересах малолітньої на той час ОСОБА_18 , було задоволено та ОСОБА_1 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом надання ключів від вхідних дверей. Вказані рішення набрали законної сили 06.04.2018, однак, ОСОБА_1 добровільно їх не виконував протягом більше ніж 5 місяців, у зв`язку з чим ОСОБА_3 було подано заяву про їх примусове виконання до Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби та заяву про вчинення злочину ОСОБА_1 до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, яку зареєстровано 17.09.2018. На той час ОСОБА_3 мешкала у своєї сестри за адресою : АДРЕСА_3 . З листа Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 24.09.2018 ОСОБА_3 дізналася, що ОСОБА_1 надав неправдиві свідчення про те, що під час судового засідання він передав доньці ключі від квартири, чим сприяв усуненню перешкод та ОСОБА_3 в користуванні вказаним приміщенням. Однак, на час судових засідань у справі № 613/681/17 ОСОБА_18 було лише 12 років, і вона не брала участі в судових засіданнях, її інтереси представляла ОСОБА_3 . Крім того, за заявою відповідачки державним виконавцем Богодухівського ВДВС було відкрито виконавче провадження, в рамках якого державний виконавець направляв вимоги про виконання судових рішень по справі № 613/681/17 та двічі накладав штраф на ОСОБА_1 за невиконання судового рішення. Вказані штрафи ОСОБА_1 було сплачено, що свідчить про визнання ним своєї вини. Після використання всіх повноважень, наданих Законом України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було направлено подання стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.382 КК України за невиконання судових рішень по справі № 613/681/17. Постановою слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 05.03.2019 розпочато кримінальне провадження № 000126, однак, не визнано ОСОБА_3 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, та 02.06.2020 закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, копія вказаної постанови відповідачці направлена не була. Відмітила, що ОСОБА_1 у позовних заявах не зазначено будь-яких відомостей про виконання судових рішень у справі № 613/681/17, судові рішення не виконано до даного часу. Позивач неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження, проводилися судово-медичні експертизи, що призвело до інвалідності ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відповідачка боїться зустрічатися з ним наодинці без представників державної виконавчої служби. Крім того, від ОСОБА_1 жодного разу не надходили пропозиції зустрічі для надання відповідачці на виконання судових рішень ключів від квартири.

За місцем свого фактичного проживання ОСОБА_3 у Богодухівському відділі ДРАЦС 12.03.2022 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 , але після того, як ракетним обстрілом було пошкоджено Богодухівський залізничний вокзал, який розташовано поблизу будинку її сестри, ОСОБА_3 разом з доньками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 переїхала в більш безпечне місце - до м. Чернівці. З 12.05.2022 вона зареєструвалася там як ВПО, діти вирішили повернутися.

Стверджує, що позивач та його сім`я забезпечені іншим житлом приватним будинком по АДРЕСА_4 , а у спірній квартирі проживають квартиранти.

30.05.2023 ОСОБА_3 намагалася потрапити до спірної квартири, оскільки мала намір лікуватися та оформлювати інвалідність у КНП «Богодухівська ЦРЛ», яка розташована неподалік від спірної квартири, але ОСОБА_1 у присутності свідків відмовив їй по телефону у грубій формі у наданні ключів від квартири, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 30.05.2023 та двома скріншотами дзвінків до ОСОБА_1 30.05.2023 об 11 год. 01 хв.. Тільки після цього позивач 07.07.2023 подав первісний позов.

Посилання позивача в уточненій позовній заяві на норми ст.ст.31, 50 ЖК України як на підстави позову є необґрунтованими, оскільки спірна квартира є двокімнатною, і за принципами добросусідства в одній кімнаті може проживати позивач з сином, а за згодою відповідачки і їх доньки і теперішня дружина позивача, а в другій кімнаті може проживати відповідачка з їх спільної донькою ОСОБА_7 . Старша донька відповідачки ОСОБА_6 також могла б проживати у цій квартирі.

Але позивач штучно створює умови, за яких всі зареєстровані у 2008 році у цій квартирі особи, окрім нього, з власного бажання залишили спірну квартиру, для чого позивач змінив замки на вхідних дверях. Самостійно сплачувати комунальні послуги за цю квартиру ОСОБА_3 не може, оскільки їй невідомі банківські реквізити та розмір належних до сплати комунальних платежів.

Для виконання судових рішень по справі № 613/681/17 відповідачка вживала всіх можливих заходів, а саме 17.09.2018 подала заяву про примусове виконання до Богодухівського ВДВС, сплатила авансовий внесок, після чого було відкрито виконавче провадження, в ході якого ОСОБА_1 двічі було оштрафовано, стягнуто витрати виконавчого провадження, 05.03.2019 відкрито кримінальне провадження щодо позивача за ч.1 ст.382 КК України, яке 02.06.2020 протиправно закрите за відсутністю складу злочину.

З травня 2022 року після введення воєнного стану відповідачка зареєструвалася як ВПО у м. Чернівці.

На даний час відповідачкою подані скарги про скасування постанови слідчого від 02.06.2020 до Богодухівської окружної прокуратури від 02.11.2023, відповідь на дату подання відзиву відповідачка не отримала (т.1, а.с.164-171).

Ухвалами суду від 11.12.2023 та від 11.01.2024 за клопотанням відповідачки витребувано у Богодухівського РВП ГУНП у Харківській області належним чином завірену копію матеріалів кримінального провадження № 0000126 за ч.1 ст.382 КК України.

Витребувано у Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження по виконанню судових рішень по справі № 613/681/17 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням.

Витребувано у КП «Богодухівське бюро технічної інвентаризації» копію свідоцтва про право власності або витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договору купівлі-продажу та технічного паспорту на будинок АДРЕСА_5 .

Ухвалою суду від 01.02.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснив, що спірну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 отримав у 2008 році від Богодухівської міської ради, успадкувавши чергу на квартиру від свого батька, який був лікарем та стояв у черзі на квартиру з 1970-х років, у 1990-х роках переписав цю чергу на позивача. На момент вселення до спірної квартири його шлюб з ОСОБА_3 був розірваний, однак, позивач надав згоду на її реєстрацію та проживання в спірній квартирі, оскільки їй ніде було жити, крім того, без реєстрації місця проживання неможливо було отримувати соціальні виплати на їх спільну дитину. Матір та сестра відповідачки заперечували проти проживання ОСОБА_3 у їх житлі. Приблизно через рік, у 2009 році відповідачка почала вимагати виселення позивача з цієї квартири, на той час шлюбних відносин вони вже не підтримували. У 2014 році вона виїхала зі спірної квартири разом з дитиною та речами, остаточно вона виселилась з даної квартири у 2015 році, мотивувавши це неможливістю працевлаштуватися в м. Богодухів та необхідністю шукати роботу в м. Харків. Потім ОСОБА_1 забрав дитину на проживання до спірної квартири. ОСОБА_3 мала ключі від спірної квартири та з`являлася туди приблизно раз на півроку, під приводом побачень з дитиною, влаштовувала скандали, мотивуючи це тим, що має намір жити у цій квартирі з іншим чоловіком. Кілька разів ОСОБА_3 губила ключі від квартири, після чого їх спільна донька віддала їй свої ключі.

До моменту одруження з позивачем ОСОБА_3 отримала від першого чоловіка будинок в рахунок сплати аліментів на старшу дитину, але відразу продала цей будинок. На момент одруження з позивачем ОСОБА_3 проживала разом з матір`ю та старшою дитиною у квартирі матері. В період шлюбу з позивачем, коли відповідачка проживала разом з ним у спірній квартирі, мати відповідачки померла, і ОСОБА_3 успадкувала частку цієї квартири. Однак, у ній вона також не проживала, продавши свою частку квартири сестрі.

Вперше ключі від спірної квартири були вручені безпосередньо відповідачці у квітні-травні 2018 року, в присутності дитини. Приблизно через два тижні дитина сказала, що вона загубила ключ, ОСОБА_1 надав їй ще один ключ. Потім з`ясувалося, що свій перший ключ вона передала матері, оскільки остання ключ загубила. Через деякий час відповідачка знову втратила ключ, ОСОБА_7 віддала їй свій ключ, ОСОБА_1 віддав Софії новий ключ. Враховуючи викладене, стверджує, що фактично рішення суду про надання відповідачці ключів від вхідних дверей було ним виконане, ключі ним надавались відповідачці через доньку.

Про те, що відповідачка з`явилася до спірної квартири у 2023 році, ОСОБА_1 стало відомо лише з матеріалів судового провадження. До нього безпосередньо вона не зверталась.

Представник позивача пояснив, що у червні 2015 року ОСОБА_3 виїхала у м. Харків, періодично навідувалася до спірної квартири, пред`являла претензії з приводу цієї квартири та намагалася вижити позивача. У2017 році Богодухівським районним судом Харківської області було задоволено позов ОСОБА_1 про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою, однак, судом апеляційної інстанції це рішення було скасовано, у задоволенні позову відмовлено. З 2018 року ситуація змінилася, ОСОБА_1 одружився у 2017 році, і у 2018 році у нього народився син. З цього часу відповідачка до спірної квартири не з`являлася, у цій квартирі вона не проживала, і наміру проживати не виявляла, зрозумівши, що у позивача з`явилася інша сім`я.

Згідно з рішенням Богодухівського районного суду від 13.12.2017 по справі № 613/681/17 ОСОБА_1 надав ключі від спірної квартири ОСОБА_3 , а також їх спільній доньці ОСОБА_7 та не чинив перепон у користуванні спірною квартирою. Відповідачка спочатку сказала, що втратила ключі, через доньку просила ще один ключ. Позивач надав їй додатково один ключ. Потім відповідачка знову втратила ключі, після цього ОСОБА_1 сказав, що ключів залишилось мало, і це не його обов`язок надавати їй ключ кожного разу, коли вона втрачає ключ, і вона може сама зробити собі дублікат.

Пояснив, що спірна квартира була виділена на сім`ю, на той час позивач та відповідач проживали разом, відповідачка вселялася в квартиру як член сім`ї та деякий час там проживала. З 2018 року відповідачка не є членом сім`ї позивача, оскільки він зареєстрував шлюб з іншою жінкою. Отже, з 2018 року відповідачка не є членом сім`ї позивача і втратила право користування цією квартирою. Крім того, у 2022 році відповідачка створила іншу сім`ю, зареєструвавши шлюб з іншим чоловіком. Оскільки квартира була виділена на сім`ю, проживання у ній двох різних сімей є неможливим.

З 2018 до 2023 року ОСОБА_3 не з`являлась до спірної квартири, проживала в інших місцях, і з`явилася туди лише після того, як ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у поданому до суду письмовому відзиві просила суд розглядати справу за її відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просив розглядати без участі представника Богодухівської міської ради Харківської області, зазначив, що третя особа не заперечує проти позову ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 з 04 грудня 2008 року, про що свідчить відповідний штамп в паспорті позивача (т.1, а.с.9-10).

11 листопада 2008 року виконавчим комітетом Богодухівської міської ради на підставі рішення міськвиконкому № 912 від 11.11.2008 видано ордер № 163 на житлове приміщення ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Ордер видано ОСОБА_1 з сім`єю з 4 чоловік на право зайняття житлового приміщення площею 31,4 кв.м. (2 кімнати). Склад сім`ї: ОСОБА_4 , 1972 року народження дружина; ОСОБА_6 , 1994 року народження донька; ОСОБА_5 , 2005 року народження донька (т.1, а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.04.2007, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

16 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 16.04.2014, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області (т.1, а.с.15).

Довідками відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 16.03.2023 № 688, довідкою КУОЗ «Богодухівська центральна районна лікарня» від 03.05.2017 № 511 про склад сім`ї підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 (користувач) з 04.12.2008, ОСОБА_4 (користувач) з 04.12.2008, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (донька) з 24.07.2020, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 06.03.2018 (т.1, а.с.12, 115).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 06.12.2018 № 07-13/1340, виданою виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 04.12.2008 (т.1, зворотній бік а.с.58).

Відповідно до довідки квартального ОСОБА_19 від 17.03.2023, виданої ОСОБА_1 , який мешкає по АДРЕСА_2 , його колишня дружина ОСОБА_4 дійсно не проживає за даною адресою з 2015 року по теперішній час (т.1, а.с.13).

Згідно з довідкою квартальної ОСОБА_8 від 01.06.2017, ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_5 проживали по АДРЕСА_3 з 16.07.2016 (т.1, а.с.90).

Відповідно до довідки КНП Богодухівська центральна районна лікарня Богодухівської міської ради від 09.11.2023 № 01-19/769 будинок АДРЕСА_6 перебуває на балансі КНП Богодухівська ЦРЛ БМР. Наймачем квартири АДРЕСА_7 є ОСОБА_1 , прописані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (т.1, а.с.132). Заборгованість по комунальним послугам відсутня (т.1, а.с.133).

Згідно з довідкою № 4074 від 08.11.2023 вулиця Комарова перейменована на вул. Миколи Амосова згідно з рішенням Богодухівської міської ради від 21.12.2022 № 5881 (т.1, а.с.134).

17.02.2017 ОСОБА_1 укладено шлюб з ОСОБА_20 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (т.1, а.с.130).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_12 народився син ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 06.03.2018 (т.1, а.с.131).

12 березня 2022 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб із ОСОБА_16 (актовий запис № 28 від 12.03.2022), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 12.03.2022, виданим Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та копією паспорту на ім`я ОСОБА_3 (т.1, а.с.57, 58).

Відповідно до довідки від 28.12.2022 № 7726- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та заяви відповідачки від 29.08.2023, ОСОБА_3 з 12.05.2022 зареєстрована та проживає як ВПО у м. Чернівці, адреса : АДРЕСА_8 (т.1, а.с.54, 59).

Згідно з відповіддю Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області від 24.08.2023 № 5494вс/119-71/01/2023 на ухвалу суду від 18.08.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період з 2020 року по теперішній час, із заявою про чинення їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , з боку ОСОБА_1 чи інших осіб не зверталась (т.1, а.с.41).

Рішенням виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області від 17.11.2012 № 310 призначено ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_9 , піклувальником над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1, а.с.91-92).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування при Богодухівській районній державній адміністрації про недопущення прав дитини на житло від 30.06.2017 № 0108-02/2224, рішенням Богодухівського районного суду від 24 червня 2008 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю ОСОБА_4 .. Батько дитини ОСОБА_1 має нову сім`ю, його малолітня донька ОСОБА_5 з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає. Відповідно до пояснень ОСОБА_4 , вона разом з донькою проживають у сім`ї родичів за адресою: АДРЕСА_3 . Беручи до уваги рішення суду від 24.06.2008 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_5 , з матір`ю ОСОБА_4 , районною державною адміністрацією було рекомендовано батькові ОСОБА_1 забезпечити малолітній доньці ОСОБА_5 вільний доступ до квартири за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки це відповідає інтересам прав дитини (т.1, а.с.107-108).

17.02.2017 ОСОБА_4 зверталася до Богодухівського міського голови із заявою, в якій просила зібрати комісію, щоб провести обстеження за місцем її прописки, з метою отримання матеріальної допомоги, посилаючись на те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 не дає доступу до квартири АДРЕСА_1 . Листом від 24.02.2017 № 02-38/К-58 відповідачку повідомлено про те, що вказана квартира неодноразово обстежувалась депутатом Богодухівської міської ради, квартальним і сусідами, складалися відповідні акти. В ході обстеження було встановлено, що ОСОБА_4 та її донька у цій квартирі не проживають. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо вселення до цієї квартири.

Як вбачається з листа Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області від 24.09.2018 № 5064/119-7/01-2018 на адресу ОСОБА_4 , остання зверталася до поліції з приводу невиконання її колишнім чоловіком ОСОБА_1 рішення апеляційного суду про усунення їй перешкод та надання ключів від вхідних дверей житлової квартири їй та їх спільній доньці ОСОБА_5 .. Опитаний з цього приводу ОСОБА_1 пояснив, що згідно з рішенням апеляційного суду його донька ОСОБА_5 має безперешкодний доступ та змогу проживати у його квартирі. ОСОБА_4 у квартирі не зареєстрована, особистих речей не зберігає, тому у неї немає доступу до вказаного приміщення та він ключів їй не надав.

Відповідачці рекомендовано повторно звернутися до виконавчої служби для примусового виконання постанови апеляційного суду (т.1, а.с.106).

Скріншотом з мобільного телефону ОСОБА_3 підтверджено, що остання спілкувалася з позивачем ОСОБА_1 за номером телефону НОМЕР_6 30 травня 2023 року (т.1, а.с.109, 110).

Відповідно до акту від 30.05.2023 обстеження умов проживання, складеного ОСОБА_3 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 головою Богодухівської районної організації Профспілки НВФ, ОСОБА_3 30.05.2023 як ВПО ( АДРЕСА_10 ) з 10 год. 30 хв. по 15 год. 00 хв. не змогла потрапити до своєї квартири АДРЕСА_1 , оскільки її колишній чоловік ОСОБА_1 з 11 год. 01 хв. по телефону брутальною лайкою відмовив у наданні ключів від вхідних дверей (т.1, а.с.111).

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2017 по справі № 613/681/17 задоволено позов ОСОБА_4 , поданий у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , та зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від замків вхідних дверей цього житла.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 06.04.2018 по справі 643/681/17 апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_6 , ухвалено в цій частині постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб Богодухівської міської ради Харківської області, Служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1, а.с.239-243).

Виходячи зі змісту цієї постанови, непроживання ОСОБА_4 з поважних причин в квартирі АДРЕСА_1 та заміни відповідачем ключів від цього житла встановлено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року.

19.07.2018 Богодухівським районним судом Харківської області видано виконавчий лист по справі № 613/681/17, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловою квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання ключів від замків вхідних дверей цієї квартири (т.1, а.с.237-238).

08.11.2018 Богодухівським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП № 576290967 по виконанню виконавчого листа, виданого Богодухівським районним судом Харківської області 19.07.2018 у справі № 613/381/17, про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловою квартирою (т.1, а.с.222, 233, 235, 237-238).

Постановами державного виконавця від 19.12.2018 та від 2019 року (дату неможливо встановити) на боржника у цьому виконавчому провадженні ОСОБА_1 було накладено штраф за невиконання рішення в добровільному порядку (т.1, а.с.223, 229-230).

06.02.2019 вказані штрафи були сплачені ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними квитанціями, наявними в матеріалах виконавчого провадження (т.1, а.с.244).

19.12.2018 ОСОБА_1 було надано письмові пояснення начальнику Богодухівського РВДВС ГТУЮ у Харківській області, в яких він повідомив, що не погоджується з рішенням Богодухівського районного суду Харківської області по справі № 613/681/17 та усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 житловою квартирою шляхом надання ключів від вхідних дверей не може, у зв`язку з тим, що з останньою він розлучений з 2008 року, спільного побуту у них немає, в даній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 перебувають тільки особисті речі позивача та його нової сім`ї. На даний час ним оскаржено рішення апеляційного суду Харківської області про вселення ОСОБА_4 , оскільки Богодухівський районний суд Харківської області її виписав та виселив. Остання з 2014 року по теперішній час в квартирі не проживає, її особистих речей там немає. Зі своєю дитиною ОСОБА_5 він підтримує добрі стосунки і спілкується, вона має вільний доступ до квартири, оскільки проживає не з матір`ю, а у тітки. З матір`ю дитина не проживала жодного дня. У зв`язку з чим зазначене рішення суду вважає незаконним, але оскаржити своєчасно його не зміг та пропустив установлений законом строк оскарження в апеляційному суді (т.1, а.с.248).

01.03.2019 Богодухівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області направлено подання до Богодухівського відділення поліції Валківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України ОСОБА_1 , оскільки боржником протягом тривалого часу не виконано рішення Богодухівського районного суду Харківської області по справі № 613/681/17, боржник ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду (т.1, а.с.250-251).

15.06.2021 виконавче провадження № 57629967 закінчено за п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з листа Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 11.10.2023 № 6603вс/119-71/01-2023, 13.09.2023 ОСОБА_3 звернулась до поліції з приводу того, що колишній чоловік ОСОБА_1 не виконує рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2017 по справі № 613/681/17 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що він будь-яких перешкод заявниці та їх доньці ОСОБА_5 не вчиняв, ключі від квартири знаходились у доньки. За викладеними заявницею фактами слідчим відділом Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області 05.03.2019 розпочато кримінальне провадження ЄРДР № 0000126 за ч.1 ст.382 КК України, 02.06.2020 слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Враховуючи наявність вказаного рішення, яке на даний час не скасоване, відсутні підстави для відкриття кримінального провадження (т.1, а.с.146).

02.11.2023 ОСОБА_3 звернулась до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою про надіслання постанови слідчого від 02.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0000126 (т.1, а,с.205).

Листом Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 08.11.2023 ОСОБА_3 відмовлено в наданні інформації по кримінальному провадженню № 0000126 (т.1, а.с.204).

02.11.2023 ОСОБА_3 було подано скаргу до Богодухівської окружної прокуратури про скасування постанови слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 02.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0000126 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, яка 07.12.2023 була скасована Богодухівською окружною прокуратурою (т.1, а.с.143-145, 208, т.2, а.с.3).

05.12.2023 ОСОБА_3 подано до Богодухівського районного суду Харківської області скаргу на постанову слідчого від 02.06.2020 про закриття кримінального провадження (т.1, а.с.201-203).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_16 на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_11 , а також 1/5 (одна п`ята) квартири у будинку готельного типу по АДРЕСА_12 (т.2, а.с.30-31).

Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бідонько Л.Л., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2017, ОСОБА_12 є власником будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_4 (т.2, а.с.35-41).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є дочкою позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_3 .. Зазначила, що у 2015 році її мати залишила квартиру АДРЕСА_1 , разом з нею поїхала в м. Харків, де проживала з іншим чоловіком. Батько не виганяв її матір з квартири, вона поїхала звідти з власної ініціативи, батько не знав, що вона збирається їхати. Через кілька днів ОСОБА_1 забрав доньку, на її прохання, на проживання до себе в м. Богодухів, де вони проживали у спірній квартирі. Протягом 2016-2017 років ОСОБА_3 не поверталася до спірної квартири на проживання. У 2017 ОСОБА_5 вперше передавала матері від батька ключі від спірної квартири. Потім вдруге влітку 2018 року ОСОБА_1 у присутності доньки особисто віддавав ОСОБА_3 ключі, коли матір приїхала до доньки на випускний. Потім матір загубила ключі, і ОСОБА_5 віддала їй свої ключі. Після цього був випадок, коли ці ключі у ОСОБА_5 просто зникли. ОСОБА_5 віддавала ключі їй кілька разів, зокрема, у січні-лютому 2019 року вона передавала ключі матері, і сама вона завжди мала ключі та безперешкодний доступ до спірної квартири. Про намір вселитися до спірної квартири або про випадки перешкоджання батьком у користуванні цією квартирою мати їй не повідомляла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що є депутатом Богодухівської міської ради. 22.08.2023 йому надійшов лист від ОСОБА_3 , яка проживає у м. Чернівці, в якому вона просила встановити факт проживання ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_2 . 30.08.2023 ОСОБА_14 виїхав за вказаною адресою для обстеження місця проживання, при цьому були присутній голова квартального комітету Кузьменко, голова профспілки ОСОБА_22 та поліцейський. На момент виїзду, який відбувався приблизно о 14-15 годині, у спірній квартирі нікого не було, двері ніхто не відкрив. Телефона ОСОБА_1 на той час у ОСОБА_14 не було. Пізніше ОСОБА_1 йому повідомив, що у спірній квартирі проживає він та внутрішньо переміщені особи. Раніше 22.08.2023 ОСОБА_3 не зверталась до нього як до депутата Богодухівської міської ради з проханням встановити проживання/не проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою, чи зверталася вона з такими проханнями до Богодухівської міської ради чи до інших її депутатів свідку невідомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що проживає у кв. АДРЕСА_13 . Зазначила, що вказаний будинок є комунальним житлом, квартири у ньому надавалися від Богодухівської міської ради виключно медичним працівникам. Вказану квартиру ОСОБА_1 отримав на підставі квартирної черги у 2008 році. ОСОБА_24 не проживає у цій квартирі з 2015 року. У зв`язку з чим ОСОБА_24 залишила цю квартиру свідку невідомо.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 25.04.2016 по справі № 613/86/16-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Богодухівський районний сектор ДМС України у Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02.06.2016 по справі № 613/86/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, вказане рішення суду залишено без змін.

Виходячи зі змісту цієї ухвали, позивач у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що стосунки з колишньою дружиною неприязні і спільне проживання в одній квартирі є небажаним.

Також, ОСОБА_1 звертався до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Богодухівської РДА про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2017 по справі № 613/188/17 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 з червня 2016 року.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 16.08.2017 вказане рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2017 скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.06.2019 по справі № 613/188/17 касаційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду Харківської області залишено без змін.

Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК УРСР).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Судом взято до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17, провадження № 14-64цс20, про те, що сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишнього члена сім`ї власника житла права користування займаним приміщенням.

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження ВП № 576290967, копію якого було надано Богодухівським ВДВС на ухвалу суду, а також в матеріалах кримінального провадження № 0000126, оригінал якого було оглянуто судом у судовому засіданні, відсутні докази виконання рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2017 по справі № 613/681/17, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_25 в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від вхідних дверей вказаної квартири.

Надання позивачем ключів доньці позивача та відповідача ОСОБА_5 вказує на те, що рішення суду виконане в частині вимог в інтересах ОСОБА_5 , разом з тим, доказів передачі ключів від вказаної квартири безпосередньо ОСОБА_26 матеріали справи не містять і позивачем не надані.

Натомість, в матеріалах виконавчого провадження наявні письмові пояснення ОСОБА_1 від 19.12.2018, в яких він повідомив, що з вказаним рішенням суду не згоден, виконання цього рішення вважає неможливим, оскільки ОСОБА_4 більше не є членом його сім`ї, а у спірній квартирі проживає він разом з новою родиною.

Зміст вказаних пояснень суперечить поясненням позивача, наданим у судовому засіданні, про те, що ним фактично було виконано рішення суду, а саме передано через доньку ОСОБА_18 ключі від дверей вказаної квартири.

При цьому, суд відмічає, що в силу ч.1, ч.2 ст.77, ч.2 ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зауважує, що в даному випадку належним і допустимим доказом виконання ОСОБА_1 рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13.12.2017 та постанови апеляційного суду Харківської області від 06.04.2018 по справі № 613/681/17 є акт державного виконавця про передачу ключів ОСОБА_9 , письмова розписка останньої тощо.

Разом з тим, таких доказів позивачем до суду не надано. В матеріалах виконавчого провадження або кримінального провадження такі докази відсутні.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка бажає користуватися спірною квартирою, 30.05.2023 телефонувала до відповідача, з`являлася до спірної квартири 30.08.2023, отримала та оскаржила постанову слідчого від 20.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0000126 за фактом невиконання ОСОБА_1 судового рішення у справі № 613/681/17.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі більше ніж півроку (з 2015 року) без поважних причин, а відтак, і підстави для застосування наслідків такої відсутності у вигляді визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, передбачених ст.71, 72 ЖК України.

Судом взято до уваги, що ОСОБА_27 вселялася до спірної квартири з дозволу ОСОБА_1 як наймача, як член його сім`ї, та після розірвання шлюбу вони деякий час фактично підтримували шлюбні відносини, а потім перестала бути членом сім`ї наймача, оскільки як позивач, так і ОСОБА_3 створили нові сім`ї.

Разом з тим, виселення ОСОБА_3 зі спірної квартири відбулося не внаслідок зміни її сімейного стану, оскільки шлюб нею було укладено у 2022 році, тобто, після рішення Апеляційного суду Харківської області від 16.08.2017, яким встановлено факт зміни позивачем замків від вхідних дверей спірної квартири.

Беручи до уваги положення ч.3 ст.64 ЖК України, а також те, що позивачем не надано доказів виконання рішення суду від 06.04.2018 по справі № 613/681/17, суд не вбачає можливим задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в порядку ст.72 ЖК України.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право користування чужим майном регламентоване, зокрема, статтями 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У частині першій статті 402 ЦК України вказано, шо сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Наведеними нормами урегульовано можливість припинення сервітуту у вигляді права користування житловим приміщенням внаслідок припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту (в даному випадку - припинення сімейних відносин між позивачем та відповідачкою).

Проте, як випливає зі змісту наведених норм, право на звернення до суду згідно з ними має виключно власник житлового приміщення.

Натомість, ОСОБА_1 , як і ОСОБА_3 , є наймачем спірної квартири, яка перебуває у комунальній власності.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_17 ( ОСОБА_4 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та відмову в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

У пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", заява № 4241/03 від 28.10.2010, вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I).

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

З огляду на норми ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням висновку суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_14 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області, адреса : 62103, Харківська область, м. Богодухів, пл. Соборності, 2, .

Повний текст рішення складено 23.08.2024.

Суддя О.С. Сеник