Справа № 450/2429/24 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/2101/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м.Львів

Справа № 450/2429/24

Провадження № 22-ц/811/2101/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області, постановлену у м. Пустомити 3 червня 2024 року у складі судді Добош Н.Б. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , про визнання удаваним попереднього договору купівлі-продажу, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру,-

встановив:

30 травня 2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про визнання удаваним попереднього договору купівлі-продажу, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру. Разом з позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення позову та просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у будь-який спосіб розпоряджатися, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, із заявами щодо реєстрації будь-якого речового права на вказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо вказаної квартири. В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,4167 га, кадастровий номер :01:001:0120. На вказаній земельній ділянці побудований, однак ще не введений в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок, у якому позивач придбала майнові права на квартиру у відповідності до попереднього договору № 5276, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б. 14 червня 2023 року. Вказує, що вона (позивач) повністю виконала умови договору, сплатила за умовами такого грошові кошти, однак житловий будинок на даний час не здано в експлуатацію та квартира не передана у приватну власність позивача. З огляду на те, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки та має чинний дозвіл на виконання будівельних робіт, він матиме реальну можливість відчужити квартиру, яка знаходиться на об`єкті незавершеного будівництва. Стверджує, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_2 зможе вільно розпоряджатись майновими правами на квартиру, яка належать їй (позивачу), оскільки перевірити майнові права у жодних реєстрах не видається за можливе. Зазначає, що ОСОБА_5 , як уповноважений представник простого товариства, створеного відповідачами, також має право вчиняти будь-які правочини та укладати договори від імені такого, зокрема, відносно вищезгаданої спірної квартири. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення у цій справі. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову. Застосовано заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у будь-який спосіб розпоряджатися, обтяжувати, укладати будь-які правочини з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120; заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо квартири АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120.

Ухвалу суду через свого представника ОСОБА_3 оскаржив ОСОБА_2 . Зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Вважає висновки суду про наявність підстав для забезпечення позову помилковими. Просить скасувати оскаржену ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вказує, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували звернення чи підготовку до звернення ОСОБА_2 до державних реєстраторів із заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120, тим більше з урахуванням того, що багатоквартирний будинок не введений в експлуатацію та, відповідно, на даний час такої квартири не існує. Стверджує, що посиланняпозивача на можливість ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду є припущенням. Вказує, що позивачем до позовної заяви долучено роздруківки об`єкта будівництва з розміщенням оголошення щодо продажу з веб сайтів, однак такі не свідчать про наявність підстав застосування до ОСОБА_2 відповідних заходів забезпечення позову у конкретній справі, оскільки такі матеріали не містять інформації саме про продаж майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 . Зазначає, щоОСОБА_2 не має жодного відношення до створення, функціонування та наповнення вказаних веб сайтів, а також публікацій оголошень щодо продажу нерухомості на інших інтернет ресурсах. Інформація щодо об`єкта будівництва на веб сайтах була розміщена ОСОБА_5 під час дії укладеного між ним та ОСОБА_6 (попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0120 та попереднім замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ) договору простого товариства від 16 жовтня 2020 року, який розірвано 30 вересня 2021 року на підставі нотаріально посвідченого договору.Матеріали справи не містять жодного доказу, яким би підтверджувалося реальне вчинення, або підготовка до вчинення ОСОБА_2 будь - яких дій, спрямованих на розпорядження майновими правами, обтяжування, укладення будь-яких правочинів з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , які у разі задоволення позову можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду може бути утрудненим або взагалі неможливим. Висновки суду щодо наявності підстав для забезпечення позову в частині, що стосується ОСОБА_2 , є помилковими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи. Окрім наведеного, забезпечення позову шляхом накладення заборони звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вказану квартиру не відповідає принципу співмірності та адекватності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та виходить за їх межі. З позовної заяви та заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що спір виник у зв`язку з неналежним виконанням попереднього договору купівлі - продажу квартири від 14 червня 2023 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 , за яким сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 не є стороною попереднього договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2023 року, він не отримував будь-яких коштів від позивача. Вказаний попередній договір був укладений ОСОБА_5 від свого імені та в його особистих інтересах.На підставі цього, у ОСОБА_2 відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем, тому він не повинен відповідати за пред`явленим позовом. У позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_5 при укладенні попереднього договору купівлі -продажу квартири від 14 червня 2023 року діяв на підставі договору простого товариства від 13 жовтня 2021 року як учасник простого товариства та уповноважена особа на ведення спільних справ учасників такого товариства. Однак, договір простого товариства був припинений станом на дату укладення між позивачем та ОСОБА_5 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 14 вересня 2023 року. Вказує, що в попередньому договорі купівлі-продажу квартири відсутні посилання на договір простого товариства від 13 жовтня 2021 року, а окремі його положення свідчать на користь того, що ОСОБА_5 при його укладенні діяв від свого імені та в своїх особистих інтересах.З абзацу 1 попереднього договору купівлі-продажу квартири вбачається, що ОСОБА_5 при його укладенні діяв від свого власного імені, а не від імені учасників простого товариства відповідно до договору простого товариства від 13 жовтня 2021 року. З пункту 3 попереднього договору вбачається, що позивач сплатила кошти за вказаним договором безпосередньо ОСОБА_5 , а не на поточний рахунок простого товариства, відкритий його учасниками у банківській установі. Будь-яких коштів ОСОБА_5 не передавав ОСОБА_2 . Згідно пункту 4 попереднього договору для укладення договору купівлі - продажу квартири ОСОБА_5 зобов`язався отримати Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, або будь-який інший документ, який підтверджує його право власності на квартиру.Вказує, що позивачем не було здійснено жодних дій, спрямованих на досудове врегулювання спору. На адресу ОСОБА_2 не направлялись жодні вимоги, претензії чи листи.Позивач у своєму позові зазначає, що з кінця грудня 2023 року ОСОБА_2 чинить перешкоди у доступі до квартири. Однак, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Стверджує, що на будівельному майданчику ведуться будівельні роботи з використанням спецтехніки, а відповідно до пункту 4.28 ДБН А.3.2-2-2009 допуск на будівельний майданчик сторонніх осіб забороняється.Вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про наявність спору між позивачем та ОСОБА_2 та про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборон ОСОБА_2 вчиняти певні дії щодо належних йому майнових прав. Посилається на те, що ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 3 червня 2024 року підлягає скасуванню в частині, що стосується ОСОБА_2 , у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.Зазначає, що попри недоведеність факту будівництва відповідної квартири з вказаною проектною площею ОСОБА_2 не оскаржує ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 3 червня 2024 року в частині накладення заборони ОСОБА_5 у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 та вважає, що оскаржуване судове рішення в цій частині ухвалене за наявності реальних ризиків щодо можливого вчинення зі сторони ОСОБА_5 дій, які в разі задоволення позову можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення. Вказує, що 13 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір простого товариства, відповідно до п. 1.1. якого, сторони зобов`язалися шляхом об`єднання своїх вкладів і зусиль спільно діяти у формі простого товариства без створення юридичної особи з метою будівництва і прийняття в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на земельній ділянці площею 0,4167 га, кадастровий номер :01:001:0120, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку, передбаченому законодавством, та отримання в особисту приватну власність квартир, приміщень та доходу у вигляді грошових коштів, отриманих в результаті виконання спільних дій, передбачених цим договором. Відповідно до п.5.1. договору простого товариства від 13 жовтня 2021 року перебіг строку дії цього договору починається з моменту його підписання всіма учасниками і діє до досягнення мети, передбаченої п.1.1. договору, але в будь - якому випадку до 12 жовтня 2022 року. В зв`язку з недосягненням мети, передбаченої п.1.1. договору простого товариства від 13 жовтня 2021 року, вказаний договір був припинений 12 жовтня 2022 року. Відповідно до п.5.2. договору простого товариства, сторони визначили, що у випадку не досягнення мети, передбаченої п.1.1 цього Договору в строк до 12 жовтня 2022 року, незавершений об`єкт будівництва вважається власністю ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 гарантує, що не претендуватиме на нього. Відтак, при укладенні попереднього договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2023 року ОСОБА_5 не міг діяти на підставі договору простого товариства від 13 жовтня 2021 року як учасник простого товариства та уповноважена особа на ведення спільних справ учасників такого товариства та, відповідно, у нього не було повноважень та права укладати будь-які договори щодо належного ОСОБА_2 майна, в тому числі укладати попередні договори купівлі-продажу квартир. Зазначає, що ОСОБА_5 уклав близько 50 цивільно-правових угод щодо квартир та майнових прав на квартири в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 , в тому числі з позивачем, в результаті чого в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться близько 50 судових справ, предметом позову у яких є визнання майнових прав на квартири у вказаному багатоквартирному будинку на підставі укладених з ОСОБА_5 цивільно-правових угод. Створення та наповнення веб сайту ЖК «Зубра Дім», а також розміщення інформації щодо продажу нерухомості на інших інтернет ресурсах було здійснено ОСОБА_5 , який позиціонуючи себе забудовником ЖК «Зубра Дім», таким не є; вводив в оману потенційних покупців та укладав з ними попередні договори купівлі-продажу квартир, в результаті чого шахрайським шляхом заволодів коштами вказаних осіб, за фактом чого 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_5 відкрите кримінальне провадження №001202 за ч.3 ст. 15. ч.4 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене у великих розмірах). Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управлінням Національної поліції у Львівській області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_2 визнано та залучено як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001202 від 28 листопада 2023 року. ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження, оголошено підозру у вчинені кримінальних правопорушень та оголошено його в розшук. Вважає, що на сьогоднішній день існують реальні ризики укладення ОСОБА_5 цивільно - правових угод щодо квартири під вказаним номером з іншими особами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання удаваним попереднього договору купівлі-продажу, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру.

У позовній заяві позивач просить визнати удаваним попередній договір про купівлю-продаж квартири, укладений 14 червня 2023 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 5276; визнати, що 14 червня 2023 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за нею майнові права на вказану квартиру.

Відповідно до попереднього договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2023 року, укладеного позивачем та відповідачем ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 5276, сторони зобов`язуються у строк до 31 липня 2023 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з розділом 2 Договору простого товариства (Договору про спільну діяльність) для досягнення мети договору, вклади сторін були розподілені наступним чином: ОСОБА_2 як вклад у спільну діяльність вносить право користування земельною ділянкою площею 0,4167 га, яка розташована у с.Зубра Пустомитівського (тепер - Львівського) району Львівської області, кадастровий номер :01:001:0120, цільове призначення земельної ділянки 02.03 - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; ОСОБА_5 як вклад у спільну діяльність вносить грошові кошти, необхідні для будівництва будинку та здачі його в експлуатацію, професійні знання та вміння у галузі будівництва.

Відповідно до п.2.4 Договору простого товариства визначення розміру частки права спільної часткової власності сторін на майно, грошові кошти, отримані в результаті спільної діяльності, та розподіл отриманого в результаті спільної діяльності майна (квартир, нежитлових приміщень, грошових коштів) здійснюється сторонами відповідно до Додатку №1 цього Договору.

Згідно з п.4.1 Договору простого товариства ведення спільних справ за цим Договором за спільною згодою Учасників товариства, що засвідчується їх підписами на цьому Договорі, доручається Уповноваженій особі - ОСОБА_5 .

Відповідно до п.4.2 Договору простого товариства уповноважена особа діє на підставі цього Договору. Уповноважена особа є повноважним представником Учасників товариства та здійснює керівництво всією спільною діяльністю в межах наданих йому повноважень для досягнення поставленої цим Договором мети.

У пункті 4.3.2 Договору простого товариства зазначено, що уповноважена особа, зокрема, має право вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, необхідні для досягнення мети, передбаченої п.1.1 цього Договору.

З метою залучення грошових коштів задля досягнення мети Договору про спільну діяльність, в межах реалізації повноважень Уповноваженої особи, 14 червня 2023 року ОСОБА_5 (продавець) було укладено з ОСОБА_4 ( покупець) Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Відповідно до Договору купівлі-продажу майнових прав, сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за цим Договором, є квартира АДРЕСА_1 .

За змістом п.2. попереднього договору купівлі-продажу майнових прав загальна вартість майнових прав, що передаються продавцем покупцеві за даним Договором складає 1 485 994,70 грн., що станом на момент укладення цього Договору відповідно до комерційного курсу обміну валют еквівалентно 39 839 доларів США.

ОСОБА_4 здійснила повний розрахунок відповідно до умов попереднього договору про купівлю-продажу квартири.

Станом на січень 2024 року багатоквартирний будинок був збудований та готовий до прийняття в експлуатацію, проте, до цього часу не прийнятий в експлуатацію, придбані майнові права на квартиру реалізовані, однак, передача квартири та право власності на таку позивач не отримала, хоча до 27 грудня 2023 року вона мала безперешкодний доступ до квартири.

Після 27 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_2 замінив замки у вхідних дверях до під`їзду, де знаходиться квартира, встановив огорожу навколо будинку та не допускає до користування спірною квартирою.

Позивач зазначила, що позбавлення її права на квартиру, яка їй належить згідно проектної документації та яка при укладенні Договору купівлі-продажу майнових прав була визначена сторонами під № 1, зумовлено непорозуміннями та судовими спорами між учасниками простого товариства ( ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ).

Задовольняючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є вимоги позивача, які мають майновий характер, оскільки стосуються майнових прав на квартиру. Крім цього, між сторонами виник спір щодо майнових прав на майно, за яке позивачем сплачено кошти та з метою реального та ефективного виконання можливого судового рішення, якщо спір буде вирішено на користь позивача, забезпечення позову сприятиме попередженню потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення суду.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

Згідно ч.1,2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову визначені ч.1ст.150 ЦПК України.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову виникає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи обставини, які склалися, зокрема те, що між сторонами у справі виник спір щодо невизнання відповідачами майнових прав позивача на квартиру, заборона вчинення дій щодо розпорядження, обтяження, укладення будь-яких правочинів відносно майнових прав на квартиру, що знаходиться в об`єкті незавершеного будівництва, не дозволить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вільно розпоряджатися такими майновими правами до вирішення цього спору у суді, що не призведе до утруднення чи зробить неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції дотримався принципу співмірності обраного виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів виходить з того, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та зберігають юридичну силу до вступу прийнятого по суті спору судового рішення в законну силу.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 стосуються суті спору, що не є предметом розгляду скарги на ухвалу про забезпечення позову, оскільки застосовуючи заходи забезпечення позову, суд вирішує чи дійсно між сторонами виник спір, а обґрунтованість позову буде предметом перевірки під час розгляду справи по суті.

Аналогічні правові висновки наведено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки запропонований позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Невжиття таких заходів може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення, порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки між сторонами існує спір.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 2 липня 2020 року у справі № 657/1211/19 умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись у кількості або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду

Колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала відповідає вимогам закону. Висновки суду першої інстанції про необхідність застосування заходів забезпечення позову не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскарженої ухвали не встановлені.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права (ст.375 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 3 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2024 року.

Головуючий -______________________Т.І.Приколота

Судді:____________Ю.Р. Мікуш ___________Р.В. Савуляк