Провадження № 2/161/4951/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10.10.2024 року позивач ТзОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що13.03.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № С-001-0, за умовами якого відповідачу встановлено кредитний ліміт до 5000 грн., якими останній мав можливість користуватися зі сплатою відсотків за користування ним (далі кредитний договір). Відповідач в неналежний спосіб виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього станом на 16.11.2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 14468,55 грн., з яких: 4976,87 грн. основний борг; 9491,68 грн. нараховані відсотки. 16.11.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Сонаті» укладено Договір факторингу № 16/11-23, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором. У свою чергу, 29.12.2023 року на підставі Договору факторингу № 29/12-23, укладеного між ТзОВ «ФК «Сонаті» та ТзОВ «Санфорд Капітал», позивач набув права майнової вимоги за кредитним договором. Вказує, що після 16.11.2023 року проценти за користування кредитом відповідачу не нараховувалися та всупереч умовам кредитного договору відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Санфорд Капітал» суму заборгованості суму заборгованості за кредитним договором № С-001-0 від 13.03.2019 року в розмірі 14468,55 грн., нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦПК України інфляційні втрати в сумі 2697,47 грн. та 3 % річних у сумі 954,92 грн., а також понесені судові витрати по справі, з яких: 3028 грн. судовий збір, 5200 грн. витрати на правничу допомогу.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 75), клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.03.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № С-001-0, за умовами якого відповідачу встановлено кредитний ліміт до 5000 грн., якими останній мав можливість користуватися зі сплатою відсотків за користування ним.

Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання.

16.11.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Сонаті» укладено Договір факторингу № 16/11-23, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № С-001-0 від 13.03.2019 року.

У свою чергу, 29.12.2023 року на підставі Договору факторингу № 29/12-23, укладеного між ТзОВ «ФК «Сонаті» та ТзОВ «Санфорд Капітал», позивач набув права майнової вимоги за кредитним договором № С-001-0 від 13.03.2019 року.

Із долучених до матеріалів справи розрахунків слідує, що розмір заборгованості позичальника за кредитним договором № С-001-0 від 13.03.2019 року станом на 16.11.2023 року становить 14468,55 грн., з яких: 4976,87 грн. основний борг; 9491,68 грн. нараховані відсотки.

Всупереч умовам кредитного договору № С-001-0 від 13.03.2019 року відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує в належний спосіб; останньому проценти за прострочення виконання умов правочину з дати відступлення ПАТ «Ідея Банк» прав вимоги правонаступники первісного кредитора не нараховували.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами.

Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «Санфорд Капітал», як правонаступника ПАТ «Ідея Банк».

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.?

Як вбачається із наданих стороною позивача розрахунків, відповідачу за прострочення виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № С-001-0 від 13.03.2019 року, стягувачем нараховано за період з 14.12.2019 року по 23.02.2022 року інфляційні втрати в сумі 2697,47 грн. та 3 % річних у сумі 954,92 грн.

На переконання суду, вищевказані вимоги також підлягають задоволенню, оскільки такі грунтуються на вимогах закону, в тому числі приписам п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Санфорд Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № С-001-0 від 13.03.2019 року в розмірі 14468,55 грн., а також нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦПК України інфляційні втрати в сумі 2697,47 грн. та 3 % річних у сумі 954,92 грн.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № 1/04 від 01.04.2024 року, укладений між АО «Альянс ДЛС» та ТзОВ «Санфорд Капітал» та акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 2 від 10.05.2024 року згідно з яким загальна вартість наданих послуг в межах даного судового провадження становить 5200 грн. та така складається із: правового аналізу вартістю 1200 грн. та підготовки позовної заяви вартістю 4000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5200 грн. є неспівмірною із ціною позову, складністю справи та виконаними роботами.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 5000 грн. понесених витрат на правничу допомогу та 2422,40 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 137, 141, 247, 259, 263-268, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № С-001-0 від 13.03.2019 року в розмірі 14468 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 55 коп. з яких: 4976,87 грн. основний борг; 9491,68 грн. нараховані відсотки, а також нараховані на прострочену суму заборгованості за період з 14.12.2019 року по 23.02.2022 року інфляційні втрати в сумі 2697 (дві тисячі шістсот дев`яносто сім) грн. 47 коп. та 3 % річних у сумі 954 (дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 92 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судові витрати по справі, а саме: 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору та 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», адреса місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, поверх 5-й, прим. 68, 69, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 13 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська