ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 952/484/23

провадження № 22-ц/818/2748/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Львової С.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

третя особа - Зачепилівська державна нотаріальна контора Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року в складі судді Яценка Є.І.

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Зачепилівська державна нотаріальна контора Харківської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_3 та йому нещодавно стало відомо про те, що до спадкової маси після смерті матері входить квартира АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2 .

Зазначив, що після того як він дізнався про наявність спадкового майна він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак 11 липня 2023 року державним нотаріусом Зачепилівської державної нотаріальної контори Терещенко Л.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Вказав, що причиною пропуску подання заяви про прийняття спадщини є його юридична необізнаність, та відсутність відомостей щодо спадкового майна матері. Заяви про відмову від спадщини він не подавав.

Просив встановити ОСОБА_1 додатковий строк в два місяця для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено, встановлено ОСОБА_1 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вже після закриття підготовчого провадження у справі, за клопотання позивача витребував докази по справі, при цьому її заперечення щодо цього залишилось поза увагою суду. Вважала, що наведені позивачем причини пропуску строку не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які можуть бути визнані поважними причинами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначила, що в судовому засіданні представник позивача посилався на той факт, що позивач вважав, що померла мати за життя склала заповіт на все майно на користь відповідачки, тобто позивач сам собі суперечить.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів належними та допустимими доказами, що у нього були наявні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для прийняття спадщини після смерті матері.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є матір`ю, а ОСОБА_4 батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.103 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.9,93).

ОСОБА_1 з 23 грудня 1997 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.6 зворот).

З копії спадкової справи № 163/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що 15 червня 2022 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 (а.с.88).

Відповідно до довідки Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області № 09-26/469 від 19 червня 2022 року, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . На момент смерті крім вказаної особи, за даною адресою ніхто не зареєстрований (а.с.93 зворот).

На адресу ОСОБА_1 Зачепилівською державною нотаріальною конторою Харківської області направлено лист № 211/02-14 від 09 червня 2023 року, в якому повідомлено про спадкову справу № 163/2022 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та те, що він є спадкоємцем першої черги, яку отримано адресатом 26 червня 2023 року (а.с.98).

11 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.99).

Постановою державного нотаріуса Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області від 11 липня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.10,102).

Відповідно до довідки Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області № 09-26/761 від 22 травня 2023 року, ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На день його смерті разом із ним була зареєстрована ОСОБА_3 (а.с.104).

Також зі спадкової справи вбачається, що заяв про прийняття, відмову від спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні зазначали, що він з відповідачкою не спілкується протягом 15 років, з померлою матір`ю також не підтримував родинних стосунків. Він вважав, що померла мати за життя склала заповіт на все майно на користь відповідачки.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20).

Водночас відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Отже, практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною.

Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що «якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи в установлений законом строк спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла її дочка ОСОБА_2 , як спадкоємиця першої черги за законом, подавши відповідну заяву до Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області.

В свою чергу ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини лише 11 липня 2023 року, тобто з пропуском строку встановленого статтею 1270 ЦК України.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного частиною 1 статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивач посилався на його юридичну необізнаність, відсутність відомостей щодо спадкового майна, а також те, що він з відповідачкою не спілкується протягом 15 років, з померлою матір`ю також не підтримував родинних стосунків. Він вважав, що померла мати за життя склала заповіт на все майно на користь відповідачки.

Колегія суддів зазначає, що виходячи з усталеної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті спадкодавця не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

У справі, яка переглядається, встановлено, що позивач є сином спадкодавця, у зв`язку із чим повинен був усвідомлювати, що він є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що вказані позивачем обставини, а саме юридична необізнаність, відсутність відомостей щодо спадкового майна, тривале неспілкування позивача зі спадкодавцем, а також те, що він вважав, що померла мати за життя склала заповіт на все майно на користь відповідачки не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції помилково вважав, що вказані позивачем обставини були перешкодою для звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, а вказані ним причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, внаслідок чого помилково задовольнив позовні вимоги.

Таким чином апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач не навів поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1610,40 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 29 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Зачепилівська державна нотаріальна контора Харківської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1610,40 грн за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 13 листопада 2024 року.