справа № 274/8536/23
провадження № 2/0274/373/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.02.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, який зареєстровано 03.12.2019 року між нею та відповідачем та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Також просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач не цікавився її життям, не допомагав та не підтримував її у важкий для неї час. На даний час вона втратила почуття любові до відповідача, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить її інтересам. Оскільки вона не працює, тому не може самостійно забезпечити дитині належний рівень життя, тому також просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, до досягнення сином трирічного віку та аліменти на утримання дитини.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 05.12.2023 позовну заяву було залишено без руху ( а.с. 19-20).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 21.12.2023 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін ( а.с.42-43).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивачка надала суду письмову заяву в якій вказала, що позов підтримує повністю, просить справу розглянути в її відсутність.

Відповідач подав заяву про розгляд справи в його відсутності та визнання позовних вимог.

Заяви сторін долучено до матеріалів справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом з`ясовано, що між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб, актовий запис №627 (а.с.11).

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31,34).

Зі змісту позову вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують.

Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином відповідач зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи молодий вік відповідача, відсутність інших утриманців, те, що він отримує стабільний дохід, оскільки працює в регіональній філії "Південно-Західна залізниця" виробничого підрозділу "Козятинська дирекція залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця", вказує на те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить позивачка.

Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до повноліття дитини.

Частинами другою, четвертою та шостою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Враховуючи встановлені обставини, повне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що відповідач також спроможній надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 у розмірі, у якому вона просить, тобто по 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином сторін трирічного віку.

Частиною першою статті 79 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти (одному з подружжя) присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. за вимогу про розірвання шлюбу, а також судовий збір на користь держави в розмірі 2422,40 за позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,133,141,206,211,223,247,258,263-265,354,430 ЦПК України, суддя

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 03.12.2019 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб, актовий запис №627 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 аліменти на її утримання у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, починаючи від 04.12.2023 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2024 року

Суддя Т.М. Вдовиченко