Справа № 459/2708/23
Провадження № 4-с/459/6/2024
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 лютого 2024 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Отчак Н.Я., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Шелінської Юлії Андріївни,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024 скаржник звернулася до суду з даною скаргою, в якій просила: визнати неправомірними дії приватного виконавця Шелінської Ю.А. щодо накладення арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», на який зараховується заробітна плата та зупинити арешт указаного рахунку.

Дослідивши зміст поданої скарги та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що ця скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду в межах строку, визначеного ст.449 ЦПК України.

Відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК та містити відомості, перелічені ч.4 ст.74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

-найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

-повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони

-виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

-реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

-зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

-викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

-підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Вимоги до скарги визначені і статтею 175 ЦПК України.

За приписами ст.449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №466/948/19, зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Верховний Суд зауважує, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.95 ЦПК України).

Проаналізувавши скаргу, подану ОСОБА_1 та дослідивши додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177, 449 ЦПК України, а саме: не викладено обставин та не зазначено доказів щодо того, коли саме сторона заявниці дізналася про порушення прав її, що необхідне для з`ясування та перевірки судом строку для звернення зі скаргою у відповідності до ст.449 ЦПК України.

Так, заявниця просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Шелінської Ю.А. щодо накладення арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», на який зараховується заробітна плата та зупинити арешт указаного рахунку.

Однак, зі змісту скарги не вбачається, коли саме ОСОБА_1 стало відомо про порушення її права. При цьому, зі скарги вбачається, що заявниця 08.02.2024 зверталась до приватного виконавця Шелінської Ю.А. із заявою про скасування арешту вищезазначеного рахунку, однак їй відмовлено у цьому.

З відповіді приватного виконавця Шелінської Ю.А. від 15.02.2024 вбачається, що 19.01.2024 нею винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 73893931 та № 73893419.

19.01.2024 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів в межах виконавчих провадженнях № 73893931 та № 73893419 та скеровано у банківські установи для виконання.

З огляду на відсутність належного обґрунтування щодо дня, коли сторона заявниці дізналися про порушення відповідного права (в тому числі дня, коли сторона заявниці дізналася про факт винесення приватним виконавцем постанови про арешт коштів в межах виконавчих провадженнях № 73893931 та № 73893419), суд позбавлений можливості перевірити відповідність поданої скарги вимогам ст.449 ЦПК України та у випадку порушення строків для звернення зі скаргою відповідно оцінити поважність чи неповажність причин пропуску даного строку.

Разом з тим, як відомо з матеріалів скарги, заявниця зверталася до приватного виконавця із заявою про скасування арешту коштів 08.02.2024, а дана скарга подана до суду 27.02.2024.

При цьому, клопотання про поновлення строку у разі його пропуску - з наведенням обґрунтування поважності причин пропуску цього строку та підтвердженням цього відповідними доказами заявницею не подано.

На виконання вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, заявник зобов`язаний додати до скарги на рішення приватного виконавця всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються скарга (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до скарги копії відповідних доказів).

Разом з цим, стороною заявниці (скаржниці) не надано копії рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження; постанови про арешт коштів боржника.

Також представник заявниці у скарзі визначила статус учасників справи, як скаржник, та відповідач, однак відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України, скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Крім того, у скарзі не зазначено стягувача, відсутні будь які відомості щодо стягувача, його повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання чи перебування; не зазначено повної назви приватного виконавця; відсутнє підтвердження сторони заявниці про те, що ними не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Отже, дана скарга не відповідає загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, що передбачені положеннями ЦПК України, вимогам ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та вимогам ст.449 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України скарга, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням заявниці ОСОБА_2 строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.185, 260, 447-449 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу залишити без руху.

Надати скаржнику строк 5 (п`ять) днів для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, з дня отримання копії останньої.

У разі якщо недоліки не будуть усунені у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Копію ухвали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. Я. Отчак