Номер провадження: 22-ц/813/2969/24
Справа № 495/377/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В., Кострицького В.В., Лозко Ю.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Назаровій М.В. та секретарю судового засідання у справі

за апеляційною скаргою Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради в особі представника адвоката Царенка Олександра Олександровича

на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, подану керуючим справами (секретарем) виконкому Затоківської селищної ради Чередниченко Ю.А. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Державного реєстратора Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Арешкіної Олени Дмитрівни, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Омарова Віолетта Султанівна про визнання недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора та про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_9 про залишення позовної заяви без розгляду, повернення позовної заяви задоволено частково.

Цивільну справу за позовною заявою Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, подану керуючим справами (секретарем) виконкому Затоківської селищної ради Чередниченком Ю.А., залишено без розгляду. В іншій частині в задоволені заяви - відмовлено.

Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради в особі представника адвоката Царенка О.О. 30 жовтня 2023 року звернулась з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи № 495/377/22 у складі головуючого (судді-доповідача) Назарової М.В., суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 495/377/22 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року справу № 495/377/22 призначено до розгляду на 23 січня 2024 року о 17-й годині.

В судовому засіданні 23 січня 2024 року розгляд справи відкладено на 09 квітня 2024 року о 14 годині 20 хвилин.

08 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку (Укрпошта) відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючому судді Назаровій М.В. та секретарю судового засідання, який приймає участь у справі.

Заява обґрунтована тим, що в діях головуючого судді та секретаря судового засідання є прояв неупередженості та необ`єктивності.

Зазначає, що суддя Назарова М.В. не може розглядати справу, а секретар судового засідання не може брати участь у розгляді справи та підлягають відводу з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, зокрема, посилається на неотримання ним копії апеляційної скарги, ухвали про відкриття провадження та судової повістки про судове засідання 23 січня 2024 року, і про зазначені обставини йому стало відомо 08 лютого 2024 року від відповідача ОСОБА_9 , який повідомив йому про наявність апеляційного провадження, а також надав копії відповідних процесуальних документів.

Вважає, що фактично із-за бездіяльності секретаря судового засідання та головуючого у справі, яка безпосередньо несе відповідальність та в межах чинного процесуального законодавства здійснює головування та контроль за діями секретаря, судовий розгляд, який було призначено на 23 січня 2024 року о 17-й, без активних дій ОСОБА_9 на цьому судовому засіданні, міг закінчитися розглядом справи по суті, без належного повідомлення всіх сторін у справі, зокрема, заявника. Вказане є порушенням порядку вручення судових повісток, передбаченого Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, що затверджена наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485).

Вказане є порушенням порядку вручення судових повісток, передбаченого ст. 130 ЦПК України.

Вважає, що існує ризик того, що прояв такої безвідповідальності, неуважності тощо може свідчити виключно про те, що з боку головуючого у справі та секретаря є прояв неупередженості та необ`єктивності, а не лише порушення трудової дисципліни та проявом безвідповідального ставлення до своїх посадових обов`язків, а позивачем у справі є особа, яка з використанням особистих зв`язків в Одеській області, які вона має у зв`язку із колишньою депутатською діяльністю, може впливати на прийняття рішень тими чи іншими суб`єктами.

Вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що суд надає перевагу одній стороні, порушує принципи неупередженого ставлення.

Відповідно до частини 3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід вирішується Одеським апеляційним судом без повідомлення учасників справи, що передбачено частиною 8 статті 40 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, доводи заявленого відводу, суд доходить наступного висновку.

Встановлено, що заявник свої сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючої судді Назарової М.В. та секретаря судового засідання обґрунтовує допущеними, на його думку, порушеннями на стадії відкриття провадження у справі, так і порушеннями процесуального закону в частині повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи.

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відмову (самовідводу) судді, серед яких п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відвову (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Підстави для відводу секретаря судового засідання, визначені ч. 1 ст. 38 ЦПК України, відповідно до якої секретар судового засідання не може брати участі у розгляді справи та підлягають відводу (самовідводу) з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу.

Порядок вирішення заявленого відводу визначений статтею 40 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд констатує відсутність підстав стверджувати, що головуюча суддя Назарова М.В. має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

Докази таких ознак як особисте переконання та поведінка конкретних суддів, що вказують на їх безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення таким судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод заявників, у справі відсутні.

Доводи заявника про наявність підстав для відводу судді та секретаря судових засідань, що наведені вище, зокрема, щодо неотримання ним копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження, а також його неналежного повідомлення про розгляд справи, призначений на 23 січня 2024 року, який без активних дій ОСОБА_9 міг би закінчитися розглядом справи по суті, є припущенням та спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після вирішення апеляційним судом питання про відкриття апеляційного провадження у справі, листом апеляційного суду від 15 листопада 2023 року копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження від 13 листопада 2023 року надіслано учасникам справи, в тому числі відповідачу ОСОБА_1 за вказаною в апеляційній скарзі адресою ( АДРЕСА_1 ), однак, поштовий конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 повернувся до апеляційного суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 229-б, 229-в,т. 5).

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, згідно п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З огляду на відсутність в матеріалах справи станом на час відкриття апеляційного провадження іншої адреси місця проживання ОСОБА_1 , наведене свідчить про дотримання судом апеляційної інстанції правил вручення стороні процесуальних документів, в тому числі як ухвали суду про відкриття апеляційного провадження з додатками, так і судової повістки-повідомлення на 23 січня 2024 року о 17-й.

Крім того, іншої адреси ОСОБА_1 апеляційному суду не повідомив, вказавши в першій наданій ним заяві суду апеляційної інстанції про відвід адресу, яка відповідає адресі, зазначеній в апеляційній скарзі та за якою апеляційний суд надсилав вказаній особі листування (АДРЕСА_1).

Отже, доводи відводу секретарю судових засідань щодо надсилання останньою за неналежною адресою листування заявнику спростовано матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з технічного запису судового засідання, розгляд справи судом розпочато із затримкою (о 17.13 год у зв`язку із великою завантаженістю колегії), повідомлено учасників справи, які з`явились в судове засідання, про відсутність відомостей про належне повідомлення решти учасників справи, у тому разі і щодо відповідача ОСОБА_1 , про тривання повітряної тривоги і що таке значно обмежує у праві на розгляд з огляду на справедливий суд, і що «безпека учасників справи понад усе», що унеможливлює розгляд справи, на що відповідач ОСОБА_9 не заперечував проти розгляду справи, проте висказуючи свою думку, зауважив, чи не є таке штучним затягуванням апеляційного розгляду, згодом погодився на відкладення розгляду справи, час якого з ним та його представником було узгоджено, та з урахуванням вже наявного графіку судових засідань було призначено на 09 квітня 2024 року о 14.20 год.

Отже, вирішення питання про відкладення розгляду справи відповідало правам як осіб, які очікували на судове засідання в режимі відеоконференції і не заперечували проти розгляду справи, так і осіб, що не з`явилися до судового засідання і щодо яких були відсутні відомості про їх належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, та відкладення розгляду справи було обумовлено саме вказаною низкою факторів, а не активними діями відповідача ОСОБА_9 , як помилково зазначає заявник.

Наведене свідчить, що апеляційним судом, в тому числі з огляду на відсутність доказів належного повідомлення учасників справи, було відкладено розгляд справи з дотриманням ч. 2 ст. 223 ЦПК України, відповідно до положень якої суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, і це спростовує доводи відводу про ризик розгляду справи по суті за відсутності відповідачів, зокрема, ОСОБА_1 .

Отже, ті обставини, про які зазначає заявник в обґрунтування заявленого відводу, не виключає участі головуючої судді Назарової М.В. та секретаря судового засідання Лушпи В.В. в розгляді справи, не свідчить про упередженість або необ`єктивність судді, а також певну її заінтересованість у розгляді справи, як і не свідчить про наявність обставин, за яких секретар судового засідання не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу, тому не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді та секретаря судового засідання по справі не встановлено.

Згідно із ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 3 ст. 40 ЦПК України встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (із змінами, внесеними Закон № 460-IX від 15.01.2020).

З огляду на викладене, обґрунтованих доказів на підтвердження заявленого відводу про упередженість головуючої судді Назарової М.В., секретаря судового засідання заявником до суду надано не було, а тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Крім того, слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Керуючись ст. 33-40, 126, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Назаровій М.В. та секретарю судового засідання, який приймає участь у справі, Лушпі В.В. відмовити і передати справу для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту ухвали - 13 лютого 2024 року.

Судді: М.В. Назарова

В.В.Кострицький

Ю.П. Лозко