Провадження № 2-п/686/93/24
УХВАЛА

13 листопада 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

встановив:

21.10.2024 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 13.11.2019 року по справі №686/16706/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що дізналась про винесене заочне рішення тільки в червні 2024 року після накладення арешту на банківські картки. 19.06.2024 року заявниця звернулася до суду з заявою про видачу копії заочного судового рішення. Також 26.06.2024 року остання отримала від Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, копії матеріалів виконавчого провадження № 71142454 з примусового виконання виконавчого листа № 135322 Хмельницького міськрайонного суду від 12.02.2020 року про стягнення коштів з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 97 477,45 грн. Копію заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.11.2019 року отримала 30.09.2024 року, у зв`язку з чим просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

З даним заочним рішенням не згідна, оскільки на думку ОСОБА_1 , суд не дослідив всі обставини справи, зокрема у заяві останньої як позичальника від 15.05.2007 року не зазначена процентна ставка за кредитом та розмір неустойки та штрафів за порушення зобов`язань за договором, Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки не містить її підпису, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.05.2007 року шляхом підписання заяви-анкети. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у Формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Окрім того, відповідачка не з`явилась у судове засідання та не повідомила про причини не явки з поважних на це причин, оскільки не була належним чином повідомлена про дату проведення судових засідань, жодного поштового повідомлення, судових повісток до суду їй не надходило за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Окрім того, заявниця стверджує, що проживала в м. Умань, що доводиться довідкою від директора ТОВ «Буд Інвест 5.10» № 72 від 14.10.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що була позбавлена свого законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів в суді під час вирішення даної цивільної справи та не мала можливості подати відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2019 року у справі № 686/16706/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасувати вказане заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заявниця та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

У відповідності до положень ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.11.2019 року по справі № 686/16706/19 за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 97 477,45 грн, з яких 36 522,30 грн заборгованість за тілом кредиту, 21 009,06 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту, 34 628,12 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200,00 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 4 617,97 грн штраф (процентна складова).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка повідомлялася про час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_2 , про що свідчать наявні в матеріалах справи конверти про направлення судових повісток про виклик на судові засідання, які відбулися 08.10.2019 року та 13.11.2019 року, та повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» .

Отже, судом було дотримано закріплену в ЦПК вимогу щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином, ОСОБА_1 не доведено поважності причин, з яких остання не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, а також не подала відзив на позовну заяву, а також не надано жодних переконливих доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи та були підставою для скасування заочного рішення, враховуючи те, що на момент розгляду справи відповідачка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується даними довідки з відділу адресно-довідкової роботи від 08.07.2019 року.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, ч. 2 та ч. 3 ст. 284 ЦПК України передбачає, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення було ухвалено ще 13.11.2019 року.

Із заявою про перегляд заочного рішення суду відповідачка звернулася до суду 21.10.2024 року.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Із пояснень викладених заявницею у заяві про перегляд заочного рішення слідує, що ОСОБА_1 ознайомилася із ухваленим заочним рішенням суду ще у червні 2024 року, про що свідчить особиста відмітка останньої на заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 16.05.2024 року, згідно якої відповідачка отримала фотокопії матеріалів справи №686/16707/19 ще 03.06.2024 року, тобто зі спливом строку звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

За приписами ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В той же час цей строк може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Така заява розглядається судом без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 127 ЦПК України) з постановленням ухвали (ч. 6 ст. 127 ЦПК України).

Вивчивши аргументи заявника, матеріали цивільної справи та проаналізувавши цивільне процесуальне законодавство, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення від 13.11.2019 року не підлягає до задоволення.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України». Зокрема, у п. 46 рішення вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (п. 47 рішення).

У даному конкретному випадку, суд вважає, що відповідачка мала можливість отримати паперову копію судового рішення у справі та була ознайомлена із його змістом, що підтверджується наявними в матеріалах цивільної справи доказами.

Це свідчить про те, що заявниця достеменно знала про наявність у суді справи №686/16706/19, однак не вжила заходів щодо оскарження заочного рішення суду у передбаченому законом порядку та пропустила строк на його оскарження.

З цих підстав суд не вбачає поважності причин пропуску такого строку, і вважає необхідним у його поновленні відмовити.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Згідно із ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що заявницею пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, а подана заява не містить поважних причин пропуску такого строку, а також не надано належних та допустимих доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи та були підставою для скасування заочного рішення, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2019 року, слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч.2 ст.126 ЦПК України, а також враховуючи те, що заявнику відмовлено в поновленні строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає за необхідне залишити заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2019 року, без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 127, 274, 280, 284, 287,288 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2019 року відмовити.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2019 року у справі №686/16706/19 залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Сергій Стефанишин