Номер провадження: 22-ц/813/5543/24
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

Учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2023 року,

ухвалене Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Бузовського В.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

22 серпня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, 30 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунакційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №0834-8926.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 15000 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 день, знижена відсоткова ставка 2% в день, стандартна відсоткова ставка 3% в день.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, однак ОСОБА_1 надані їй грошові кошти, а також проценти за їх використання не повернула у зв`язку з чим станом на 14 липня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 86700 грн.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0834-8926 від 30 жовтня 2021 року в розмірі 86700 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 15000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 71700 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредитФінанс» суму боргу за договором кредиту № 0834-8926 від 30.10.2021 у розмірі 86700 (вісімдесят шість тисяч сімсот) гривень 00 коп., яка складається з: 15000 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 71700 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2023 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_1 суму основного боргу та процентів за користування кредитом за період з 30.10.2021 по 19.11.2021 у розмірі 21300 грн, в решті позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не з`ясування усіх фактичних обставин справи

Доводами апеляційної скарги є те, що відповідачка позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження не отримувала та не була ознайомлена з її змістом, оскільки фактично не проживала за адресою прописки під час надходження листа, судові повістки також не отримувала. В матеріалах справи не містяться зворотні повідомлення про те, що відповідач сповіщена.

Відповідачка зазначає, що не погоджується з існуванням заборгованості за відсотками у зазначеному позивачем розмірі, оскільки заявлена сума не вмотивована та не обґрунтована належним розрахунком з огляду на те, що відповідно до умов кредитного договору № 0834-8926 від 30.10.2021, плата за надану позику (кредит) за пільговою та /або зниженою процентною ставкою 2,0 % в день становить 300 грн на добу (2,0 % х 150000=300 грн), тобто в розумінні вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України заборгованість відповідача за період з 30.10.2021 по 19.11.2021 включно (21 день), тобто в межах строку кредитування, становить 6300 (300х21=6300). Отже, проценти за користування кредитом складають 6300 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) складає 15000 грн.

Щодо заявлених вимог сплати за нарахованими процентами відповідно до п. 2.6 кредитного договору за ставкою 3,0 % за кожен день несвоєчасно повернутого кредиту з 19.11.2021 по 25.08.2022, відповідачка вважає, що положення п. 2.6 укладеного сторонами договору щодо встановлення процентів за користування кредитом у розмірі 3% в день (стандартна процента ставка) та 2% в день (знижена процентна ставка) від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить реальну річну процентну ставку 572462 %, є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з чим просить визнати недійсним п. 2.6 договору про відкриття кредитної лінії № 0834-8926 від 30.10.2021 між сторонами.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її необгрунтованість, просить рішення суду залишити без змін, яке прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 86700 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідачки судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд зазначив, що у судове засідання, яке призначене 26 жовтня 2023 року, відповідач до судового засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином, причини неявки не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила, відзив на позов не подавала.

Згідно відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеської області від 06.09.2023 на виконання вимог ч. 6, 7 ст. 187ЦПК України, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38).

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року відкрито провадження та призначено до розгляду на 26 жовтня 2023 року об 11 -й год (а.с. 39).

Копію ухвали суду від 13 вересня 2023 року разом із судовою повісткою надіслано за наведеним зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» , що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 42 ).

Отже, відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачку слід вважати належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, а її довід про неповідомлення судом про розгляд справи, не ґрунтується на матеріалах справи.

Оскільки відповідачка вважається належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, то її довід про неповідомлення судом про таке, спростовується матеріалами справи і підстави для безумовного скасування судового рішення через вказане порушення судом норм процесуального права, якщо учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України), по справі відсутні.

На вказане не впливає те, що згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), оскільки таке порушення не зазначено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України як обов`язкова підстава для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зважаючи на доводи та вимоги апеляційної скарги відповідача, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 71700 грн.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 71700 грн, оскільки хоча відповідачка і заявляю вимогу про скасування рішення в цілому, але за змістом апеляційної скарги та її прохальної частини погоджується із стягненням з неї 15000 грн тіла кредиту.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на якісторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає в повній мірі, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що 30 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0834-8926 у вигляді електронного документа, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 15000,00 грн, строком кредитування 300 днів, заявленим строком кредитування 21 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки - 2,00 % в день, стандартної процентної ставки - 3,00 % в день.

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Для ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів та підписання кредитного договору № 0834-8926 від 30 жовтня 2021 року позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А258.

Відповідно до п. 2.1. розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 15000 грн.

Пунктом 2.2. договору визначено, що кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошової суми, вказаної у п. 2.1. цього Договору, Позичальнику. Кредит надається Позичальнику протягом 3 днів з моменту укладання цього договору.

Відповідно до п. 2.4. заявлений строк користування Кредитом складає 21 календарних днів з дня отримання кредиту. Заявлений строк це обраний позичальником в момент укладення цього договору, строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою (Заявлений строк).

Згідно укладеного між сторонами таким чином договору, дата видачі кредиту 30.10.2021, останній календарний день заявленого строку 19.11.2021, сума кредиту 15000 грн, нараховані проценти за користування кредитом 6300 грн, разом до сплати 21300 грн.

Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 15000,00 грн підтверджується довідкою № 0834-8926 від 30 жовтня 2021 року про перерахування суми кредиту за допомогою системи EASYPAY.

Вказана сума розраховано як позивачем, так і відповідачем в апеляційній скарзі, і таке підтверджено наданим позивачем розрахунком, який фактично не оспорюється і відповідачкою (а.с. 23).

Спір між сторонами виник щодо подальшого нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами в межах 300 днів.

Переглядаючи рішення суду в наведеній частині, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.8. Договору строк кредитування, строк на який надається кредит позичальнику, становить 300 календарних днів (до 25.08.2022 року). Договір діє до повного та належного виконання сторонами зобов`язань.

Тобто заявлений у п. 2.4 строк - це строк на користування кредитом за зниженою процентною ставкою, який становить 21 день.

В той час, як строк дії кредитного договору становить 300 днів (п. 2.8. Договору).

Згідно з п. 2.10 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 150000 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 135000грн.

Згідно з умовами до п. 3.4. позичальник може скористатися правом користування кредитом за зниженою процентною ставкою таким чином: знижена процентна ставка у розмірі 2% в день на 21 (двадцять один) дні з дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту.

Також в п. 3.6 сторони визначили, що сума процентів до сплати в останній календарний день Заявленого строку у разі використання позичальником права користування за пільговою та/або Зниженою процентною ставкою, складає 6300 грн. У разі користування позичальником кредитом у заявлений строк, за Стандартною процентною ставкою: сума процентів до сплати 9450 грн.

В п. 4.1. договору визначено право позичальника протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним кредиту, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця у письмовій формі до закінчення вказаних 14 днів. В такому випадку позичальник зобов`язаний протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову повернути кредит та сплатити проценти за період з дня одержання кредиту до дня його повернення за ставкою, яка діяла під час фактичного користування кредитом.

Пунктом 2.8. договору встановлено, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Також п. 3.2. сторони погодили, що позичальник має право в будь-який час повністю або частково повернути отриманий кредит, тобто до закінчення строку кредитування в будь-який момент. У такому випадку позичальник сплачує проценти за фактичний строк користування кредитом за ставкою визначеною умовами даного договору, тобто за строк з моменту отримання кредиту до моменту повернення кредиту шляхом здійснення безготівкого переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку визначеному у правилах. При цьому, якщо позичальник достроково поверне частину кредиту, зобов`язання позичальника підлягають відповідному коригуванню.

Згідно розрахунку позивача (довідка про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 14.07.2023) загальна заборгованість: основний борг 15000,00 грн, залишок відсотків 71700 грн, а всього 86700 грн.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла про позицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, що переглядається, судом вірно встановлено та ніким не о спорюється укладення між сторонами 30.10.2021 договору про відкриття кредитної лінії №0834-8926, сума кредиту 15000 грн, яка перерахована позивачем на рахунок відповідачці.

Заявлений строк кредитування, який обраний позичальником в момент укладання кредитного договору 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту позичальнику (пункт 2.8. кредитного договору), загальний строк кредитування 300 днів, дата повернення кредиту 28.08.2022 (пункт 2.8. кредитного договору).

Стандартну процентну ставку сторони погодили у розмірі 3,00%, пільгову 2,00% (п. 2.6. Договору).

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0834-8926 від 30.10.2021 станом на 25 серпня 2022 року (дата закінчення 300 днів, погоджених сторонами договору) відповідачка має прострочену заборгованості за нарахованими процентами 71700 грн (а.с. 23-27).

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою ОСОБА_1 таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Посилання в апеляційній скарзі на несправедливі умови договору не заслуговують на увагу, оскільки відповідачкою у передбаченому порядку не оскаржено умови укладеного нею договору, який є обов`язковим до виконання і за яким саме вона погодилася відповідати підвищеним розміром відсоткової ставки у разі закінчення пільгового періоду кредитування (21 день).

Натомість, не виконавши взяті на себе зобов`язання протягом 21 дня що відповідачкою не оспорюється не виплативши тіло кредиту та нараховані на вказаний термін 6200 грн процентів, відповідачка мала протягом наступних 300 днів виплатити як тіло кредиту 15000 грн, так і нараховані в подальшому проценти.

При цьому, вказані проценти позивачем припинено нараховувати після сплину 300 днів, і поза межами дії кредитного договору їх сума не збільшувалася, про що свідчить наданий позивачем розрахунок (а. с. 23-27).

Встановивши зазначені обставини у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачка зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять.

Зважаючи на зазначене, оскільки відповідачкою не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 71700 грн.

Отже, слід прийти до висновку, що позовні вимоги ТОВ«Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі іне спростовані помилковими доводами апеляційної скарги, які зводяться до власного та такого, що не грунтується на умовах договору, його трактування.

Тому, враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за укладеним сторонами кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід стягнути прострочену заборгованість в повному обсязі.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 05 листопада 2024 року.

Судді: М.В. Назарова О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький