Справа № 139/501/24
Провадження № 2/139/199/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2024 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в селищі Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

У С Т А Н О В И В:

Відповідач є батьком ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття, і продовжує навчання на 3 курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти «Подільський державний університет». На даний час ОСОБА_3 знаходиться лише на утриманні матері, яка має недостатнє матеріальне становище та не в змозі сама утримувати його, а відповідач самоусунувся від матеріальної допомоги сину.

24 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила про стягнення з відповідача, як батька повнолітнього ОСОБА_3 , утримання на період навчання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним (сином відповідача) 23 років.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 26 червня 2024 року було отримано підтвердження про зареєстроване місце проживання відповідача в АДРЕСА_1 (а.с. 17).

27 червня 2024 року відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 18).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками направлено відповідачу 01 липня 2024 року (а.с. 26). Через відсутність відомостей про вручення судових документів відповідачу (а.с. 21), ухвалою від 06 серпня 2024 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 22).

У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у поданій через канцелярію суду заяві (а.с. 32) просила про розгляд справи за її відсутності та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи без його участі (а.с. 30).

Судом ухвалено на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України розглядати справи за відсутності сторін.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного:

Відповідач є батьком уже повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6), який навчається на 3 курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти «Подільський державний університет», що стверджується довідкою № 79 від 15.03.2024 (а.с. 9).

Позивач у позовній заяві вказала, що вона не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки отримує пенсію по інвалідності, а інших видів доходу немає, тоді як батько є працездатним, може працювати та отримувати дохід, тому має можливість допомагати сину. Окрім того, повнолітній син сторін навчається за денною формою навчання, у зв`язку з чим не має можливості офіційно працювати та отримувати доходи.

У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Свідоцтвом про народження (а.с. 6) доведено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття, а його батьками є сторони у цій справі.

Повнолітній ОСОБА_3 на даний час навчається на 3 курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти «Подільський державний університет» (а.с. 9).

У цій справі є доведеним факт, відповідно до якого, син сторін ОСОБА_4 проживає поза межами дому, а також несе витрати на оплату за проживання у гуртожитку, харчування і т.п.

Ці факти доведені: довідками навчального закладу від 15 березня 2024 року № 79 (а.с. 10), від 10 травня 2024 року № 873, а також загальновідомими фактами про те, що харчування здійснюється за власний рахунок, а сучасне навчання потребує сучасних гаджетів, доступу до інтернету, самостійного придбання навчальних посібників і т.п. Загальний розмір доходу позивача за період з 01.04.2023 до 29.02.2024 становить 27720 гривень (а.с. 12). Такі доходи і витрати позивача є неспівмірним з необхідністю належного утримання сина ОСОБА_5 .

Отже, син відповідача ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги батька, оскільки через форму навчання позбавлений можливості самостійно заробляти на життя та навчання.

Відповідач визнав позовні вимоги у заяві по суті (а.с. 30), чим підтвердим свою спроможність сплачувати заявлений розмір аліментів на повнолітнього сина.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідач не заперечив необхідність участі в утриманні повнолітнього сина, а тому вимога про стягнення утримання на повнолітнього сина підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб і визначення величини аліментного платежу залежить від різних обставин, які має оцінити суд.

У цій справі позивач просила про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму.

Така вимога не відповідає нормам законодавства, оскільки містить одночасно вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку/доходу і в твердій грошовій сумі. Зокрема, в розумінні положень п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму мають характер твердої грошової суми. Крім того, посилаючись у позові на ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якого мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач не врахувала, що такий розмір аліментів законодавством гарантується лише дитині відповідного віку, а ОСОБА_3 , на утримання якого заявлено позовну вимогу, є особою повнолітньою.

Враховуючи зазначену вище обставину (положення законодавства), суд вважає за правильне визначити спосіб стягнення з нього аліментів у частці від заробітку (доходу).

При визначені розміру аліментів суд має взяти до уваги стан здоров`я та матеріальний стан і сина, і батька, наявність у відповідача інших утриманців та майна, інші обставини, що мають значення для справи.

Враховуючи факт визнання відповідачем позовної вимоги, суд прийшов до висновку, що відповідач спроможний без шкоди своїм власним інтересам надавати матеріальну допомогу синові ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на час навчання, але не більше ніж досягнення ним 23 років.

Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми, зокрема, ст. 191 СК України, частина 1 якої гласить, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся до суду з цим позовом 24 червня 2024 року.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України,). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 1211 гривні 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 182, 191, 199-201 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 211, 264, 265, 274, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 24 червня 2024 року на період навчання сина у Відокремленому структурному підрозділі «Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти «Подільський державний університет», але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Право на зазначене утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 1211 (тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ________________