28.02.2024 Справа № 756/1553/24
№756/1553/24
№2-з/756/33/24
УХВАЛА

28 лютого 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до позичальника ОСОБА_4 та дружини останнього ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 21.09.2020 року у розмірі 270 000 доларів США.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.02.2024 року відкрито провадження у справі.

Представником позивача до суду також подано заяву про забезпечення позову. В своїй заяві заявник вказує на те, що у відповідача є наявна можливість відчужити належне йому майно з метою уникнення відповідальності за грошовими зобов`язаннями перед ОСОБА_1 .

Таким чином, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, прийнятого судом за результатами розгляду позову ОСОБА_1 у даній справі, представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт на належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо нерухомого майна.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Більше того, у відповідності ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались.

При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Зі змісту позову, копії договору позики і розписки про отримання позики вбачається, що ОСОБА_4 зобов`язується повернути позику позичальнику в строк до 19.09.2023 року.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу Українив бачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Більше того, зміст заходів забезпечення та мета їх застосування, полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, більше того, без встановлення обставин, які можливо з`ясувати лише в межах судового засідання по суті справи, в тому числі наявності реальної заборгованості відповідача.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.02.20224 року вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

За своєю правовою природою арешт майна не позбавляє власника права користування цим майном, при цьому накладає заборони на право ним розпоряджатися з метою його збереження.

Таким чином, з огляду на вартість і належність майна про забезпечення якого йдеться, зміст позовних вимог та ціну позову, суд вважає необхідним та достатнім накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, - задовольнити частково.

Накласти арешт на: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом року з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя А.В. Шевчук