Справа № 732/1551/24
Провадження 2/732/469/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

13 листопада 2024 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Бойко А. О., у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (юридична адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності від 07.09.2023 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача загальну суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1211-9578 від 26.05.2023 у розмірі 95000,00 грн, з яких: 17965,60 грн прострочена заборгованість за кредитом; 77034,40 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Також ОСОБА_2 просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 травня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1211-9578 на наступних умовах: сума кредиту 15000,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 21 день, знижена процентна ставка 2,50 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день.

Однак, відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання щодо погашення кредиту та процентів, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 95000,00 грн.

Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду на 10.10.2024 на 10 год 00 хв.

Ухвалою суду від 10.10.2024 судове засідання відкладено на 13.11.2024 на 14 год 00 хв.

Позивач був належним повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення кореспонденції (а. с. 129), проте уповноважений представник в судове засідання не з`явився.

У додатках до позовної заяви міститься письмове клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а. с. 88).

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася.

21.10.2024 до суду від відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі її представника адвоката Кушнеренка Є. Ю., проти позову вона заперечує.

У надісланому відзиві на позовну заяву відповідачка просить відмовити у задоволенні позову повністю, зазначаючи, що вона ніколи не отримувала електронний цифровий підпис, і відповідно ніколи ним не підписувалася, а позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідачкою підписано кредитний договір. Крім того, позивачем не дотримано порядку укладення електронного договору встановленого статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема порядок акцептування пропозиції позивача не відповідає положенням абз. 3 ч. 6 ст. 11 названого Закону, згідно з яким відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження дійсного отримання відповідачкою грошових коштів за кредитним договором, не надано інформації про відкриття рахунку для зарахування кредиту, відсутні докази користування відповідачкою кредитними коштами, відсутня інформація про рух коштів. Як підсумок, вона вказує, що доказів на підтвердження її дійсного волевиявлення на укладення договору позивачем не надано, не доведено дійсної наявності правовідносин між нею та позивачем, а тому вважає, що кредитний договір є таким, що не укладався, а права та обов`язки за ним між сторонами не виникали.

У відзиві на позов відповідачкою заявлено клопотання про витребування від позивача розрахунку заборгованості за відсотками у вигляді таблиці помісячно за кредитним договором №1211-9578 від 26.05.2023, яке судом було задоволено та, відповідно, ухвалою суду від 10.10.2024 витребувані у позивача документи.

11.11.2024 до суду від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду, надана довідка про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 11.07.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що згідно із ст. 49 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає, що у справі достатньо доказів і документів про правовідносини сторін на підставі яких можливо ухвалити рішення без особистої участі сторін та їх представників.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заявлені у справі докази, встановивши вимоги і заперечення сторін у справі, визначившись із нормою права, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов до таких висновків.

26 травня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (позивачем, кредитодавцем за договором) та ОСОБА_1 (відповідачкою, позичальником за договором) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1211-9578, за умовами якого Кредитодавець відкрив кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику грошових коштів (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (а. с. 16-27).

Відповідно до умов договору сторони погодили, що сума кредиту 15000,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 21 день, комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредиту; знижена процентна ставка 2,50 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день.

У договорі зазначено, що базовий період це проміжок часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у Договорі і визнана Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих у процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця.

Зазначений договір укладався між сторонами за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з якими відповідачка була попередньо ознайомлена. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно із вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

23 червня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (позивачем, кредитодавцем за договором) та ОСОБА_1 (відповідачкою, позичальником за договором) було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1211-9578 від 23.05.2023 (а. с. 65-66).

Пунктом 1 цієї додаткової угоди Кредитодавець і Позичальник підтвердили, що станом на момент укладення цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором не повернута та на момент укладення цієї додаткової угоди становить 12265,60 грн. Сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 3679,68 грн. Відповідно до п. 2.1. додаткової угоди Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 5700,00 грн. Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит: 23.06.2023.

Пунктами 2.3., 2.4. додаткової угоди до договору сторони передбачили, що після надання Кредитодавцем Позичальнику у кредит додаткових грошових коштів, Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму грошових коштів у розмірі 17965,60 грн, яка складається з суми кредиту, яка була надана Позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих Позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди (далі сума неповернутого кредиту). Позичальник зобов`язується повернути суму неповернутого кредиту у строки та на умовах, викладених у договорі, з урахуванням умов цієї додаткової угоди та сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених договором. Крім того, Позичальник підтверджує наявність власного зобов`язання перед Кредитодавцем сплатити несплачені проценти у строки та на умовах, викладених у договорі.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

За своєю правовою природою правовідносини, які виникли між сторонами у справі є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 Цивільного кодексу України, або не випливає із суті кредитного договору.

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору від 26.05.2023 та додаткової угоди від 23.06.2023 до договору.

Факт перерахування позивачем кредитних коштів на картковий рахунок, вказаний відповідачкою в особистому кабінеті, підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача (відповідачки) (а. с. 49).

Отже, посилання відповідачки на те, що вона не отримувала у кредит таких коштів спростовано повідомленням банку.

Відповідно до довідки позивача про перерахування суми кредиту № 1211-9578 від 26.05.2023 зазначено, що ОСОБА_1 видані кошти за вказаним кредитним договором згідно із такою інформацією: дата платежу 26.05.2023 платіж № на рахунок НОМЕР_2 у сумі 15000,00 грн; дата платежу 23.06.2023 платіж № на рахунок НОМЕР_2 у сумі 5700,00 грн (а. с. 69).

Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, отримавши кредитні кошти. У подальшому, відповідачка порушила умови кредитного договору і не повернула у повному обсязі кредит, а також не виконала всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за договором.

Станом на 11.07.2024 загальний розмір заборгованості відповідачки за договором становить 166680,86 грн, з яких: 17965,60 грн прострочена заборгованість за кредитом; 148715,26 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, проте позивачем у зв`язку з прийняттям рішення про можливість застосування до Позичальника процедури лояльності для споживачів фінансових послуг позивача, було частково списано заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 71680,86 грн.

З урахуванням зазначеного вище позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість на загальну суму 95000,00 грн, яка складається з: 17965,60 грн простроченої заборгованості за кредитом; 77034,40 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

Кредитодавець відповідно до умов договору направив на адресу Позичальника повідомлення про наявність заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії та додаткової угоди від 23.06.2023 до договору. (а. с. 64), однак вимога Позичальником була проігнорована.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача та пройшла реєстрацію на веб-сторінці Товариства. Під час здійснення реєстрації відповідачка надала всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надала згоду на обробку персональних даних. Для безпосереднього оформлення кредиту відповідачка обрала бажані суми, погодилася на строк кредитування, і самостійно внесла номер банківської картки та підтвердила, що ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику.

Після прийняття позичальником умов вище згаданих договорів, всі договори підписано відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер відповідача. На спростування вказаних обставин відповідачем доказів не подано.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписано позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами правочинів підтверджено належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 вважається ознайомленою з умовами правил в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчать виконані фактичні дії в ІТС. Матеріали справи не містять даних щодо звернення відповідачки до правоохоронних органів з приводу використання третіми особами її персональних даних, а отже у законний спосіб не спростовано волевиявлення відповідачки щодо встановлення кредитних правовідносин із вище згадуваними первісними кредиторами.

Отже, відсутні підстави для оцінки аргументів відповідачки про неукладеність згадуваного вище договору і додаткової угоди до нього, зважаючи на те, що у разі виконання договору обома сторонами (зокрема, надання кредитних коштів кредитодавцем та користування ними позичальником, вчинення інших дій в рамках укладеного правочину), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий кредитний договір вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Так, згідно із розрахунком позивача, загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 1211-9578 від 26.05.2023 та додаткової угоди від 23.06.2023 до вказаного договору станом на 11.07.2024 становить 95000,00 грн, яка складається з: 17965,60 грн простроченої заборгованості за кредитом; 77034,40 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами (а. с. 75-76, 113).

Відповідачкою вказаного розрахунку не спростовано.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частинами 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, договір про відкриття кредитної лінії та додаткова угода до нього, оформлені та підписані сторонами в установленому законом порядку, документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів.

Доказів розірвання або визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії № 1211-9578 від 26.05.2023 та додаткової угоди від 23.06.2023 до договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України зазначений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розмір заборгованості за договором та додатковою угодою до нього відповідачкою не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

У свою чергу, відповідачкою будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості суду не надано.

З огляду на вище наведене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем.

Частиною першою ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений до суду судовий збір у розмір 2422,40 грн.

Керуючись статтями 11, 16, 516-517, 536, 549, 625, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та на підставі статтями 12-13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (юридична адреса: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133, ) заборгованість за кредитним договором № 1211-9578 від 26.05.2023 у розмірі 95000 грн 00 коп (дев`яносто п`ять тисяч гривень 00 копійок), яка складається з: 17965 грн 60 коп заборгованості по тілу кредиту та 77034 грн 40 коп заборгованості за нарахованими відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складний і підписаний 18.11.2024.

Суддя А. О. Бойко