КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Конюшка Дениса Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року у складі судді Ольшевської І.О.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом у якому просить стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на свою користь невиплачену частину страхового відшкодування в розмірі 132 280 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 22.11.2022 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Subaru Legacy» з номером НОМЕР_1 , в напрямку м. Житомир по автодорозі «М-21» сполученням «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський» в с. Дорожнє, Вінницького району, зіткнувся з відбійником.

У результаті аварії пасажир транспортного засобу, вона ж ОСОБА_1 , отримала тілесні ушкодження, включаючи забійну рану верхньої губи, травматичний злам коронкової частини 13 зуба, травматичний неповний вивих 11 та 12 зубів, а також травматичні сколи емалі 14 та 15 зубів верхньої щелепи.

Справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 була закрита Оболонським районним судом міста Києва 23.08.2023 через закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі ЗУ від 01.07.2004 № 1961-IV), відповідач виплатив страхове відшкодування в розмірі 27 720 грн. При цьому частина страхового відшкодування в розмірі 132 280 грн залишається невиплаченою, оскільки витрати на лікування пасажира становлять 160 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки не погоджується із рішенням суду першої інстанції та вважає, що обґрунтування відмови у задоволенні позову є помилковим. У зв`язку з чим просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, розглядаючи й вирішуючи справу по суті, неповно та не всебічно дослідив усі обставини справи, грубо проігнорував ряд фактів, які мають вирішальне й ключове значення для вирішення спору.

Вказано, що суд безпідставно посилався на те, що нібито до матеріалів справи не був долучений звіт про відшкодуванню шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, згідно з яким можна було б встановити загальний розмір витрат на лікування, які були спричиненні позивачці та їх причинно-наслідковий зв`язок із ДТП, і що позивачкою належним чином не обґрунтовано заявлений розмір страхового відшкодування, оскільки отримані стоматологічні послуги перевищують необхідний обсяг для відновлення ушкоджень, завданих внаслідок ДТП.

Також зауважує, що висновком експерта визначено, які тілесні ушкодження було заподіяно ОСОБА_1 внаслідок ДТП, а Актом виконаних робіт від 27.04.2023 визначено вартість витрат на лікування останньої, які були нею фактично понесені, що підтверджується фіскальними чеками.

Зазначає, що з урахуванням даних доказів суд першої інстанції мав можливість визначити необхідний розмір стоматологічних послуг та відповідний розмір належного страхового відшкодування, а також причинно-наслідковий зв`язок між ДТП і тілесними ушкодженнями, на лікування яких було понесено відповідні витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Біла Р.В. в інтересах ПрАТ «СК «ВУСО» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, оскільки наведені в ній доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року - без змін.

Вказано, що з акту виконаних робіт позивачкою було проліковано інші зуби, які не були описані в висновку експерта № 15/76 яка була проведена на підставі постанови слідчого від 06.01.2023 в приміщенні відділу експертизи потерпілих, обвинувачуваних та інших осіб бюро судмедекспертизи. На підставі даного висновку експерта саме 11,12,13, 14,15 зуб був пошкоджений в даній ДТП.

Зазначено, що на підставі наданих документів 22.05.2023 відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 27 720 грн (витрати на лікування та 5% моральної шкоди), а саме відшкодовано стоматологічні послуги по лікуванню вивиху верхньої щелепи (п.1) на суму 24 000 грн та лікування 14, 15 зубів (п.3)*1200 на суму 2 400 грн. Лікування інших зубів наведених в акті виконаних робіт до ДТП не відносяться. Листом №2265837 від 22.05.2023 ОСОБА_1 повідомлена про виплату страхового відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зі змісту ст. 263 ЦПК України вбачається, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає в повній мірі.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Установлено, що станом на 22.11.2022 цивільно-правова відповідальність за шкоду, задану власником транспортного засобу «Subaru Legacy» з номером НОМЕР_1 , була застрахована страховою компанією ПрАТ СК «ВУСО», що вбачається з полісу № 209587082, наданого у вигляді роздруківки, проведеної перевірки чинності полісу сервісом МТСБУ (а.с. 6).

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 23.08.2023 у справі № 756/10322/23 встановлено, що 21.11.2022 о 17:30 водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки SUBARU LEGACY (д.н.з. НОМЕР_1 ), по автодорозі М-21 в межах с. Дорожне Вінницької області, не обрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та допустив наїзд на колесовідбійну стрічку, чим порушив вимоги пункту 12.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 4).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та дорожня інфраструктура отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

З висновку експерта № 15/76 (вих. № 102 від 03.02.2023) судмедекспертами складений висновок про те, що згідно наданих медичних документів у ОСОБА_1 було виявлено об`єктивні ознаки таких тілесних ушкоджень: забійної рани верхньої губи, травматичного зламу коронкової частини 13 зуба до рівня ясен, травматичного неповного вивиху 11, 12-го зубів, травматичні сколи емалі 14, 15го зубів на верхній щелепі (а.с. 8-11).

На замовлення ОСОБА_1 виконавцем ФОП ОСОБА_4 складено акт виконаний робіт від 27.04.2023 про надані стоматологічні послуги в кількості та сумі:

20.04.2023 - виготовлення елайнерів верхня щелепа - (кількість) 10 шт., (вартість) 24 000 грн;

21.04.2023 - лікування, (діагноз, формула зуба) 4.6, 4.7, 4.5, 3.6, 3.7, (кількість) - 10, (вартість) - 13 000 грн; скловолоконий штифт, (діагноз, формула зуба) 4.6, 4.7, 4.5, 3.6, 3.7, (кількість) - 10, (вартість) 5 000 грн; повна реставрація фотополімерним композитом зубів - (діагноз, формула зуба) 4.6, 4.7, 4.5, 3.6, 3.7, 4.5, (кількість) - 5, (вартість) 10 000 грн; постійна пломба (3 поверх) (діагноз, формула зуба) 1.7, 1.6, 1.5, 1.4, 2.7, 2.8, 2.6, 2.5, 2.4, 3.4, (кількість) - 10, (вартість) 12 000 грн;

22.04.2023 - виготовлення 3 вінірів - (діагноз, формула зуба) 3.1, 4.1, 4.2, (кількість) - 3, (вартість) 36 000 грн;

25.04.2023 - виготовлення 3 вінірів - (діагноз, формула зуба) 3.2, 3.3, 4.3, (кількість) - 3, (вартість) 36 000 грн;

27.04.2023 - виготовлення 2 вінірів - (діагноз, формула зуба) 3.4, 4.4, (кількість) - 2, (вартість) 24 000 грн.

Згідно вказаного акту разом позивачкою було отримано стоматологічних послуг на загальну суму 160 000 грн (а.с .25).

З опису скріншоту з мобільного застосунку веб-банкіну убачається, що 22.05.2023, 17:11 на рахунок позивачки було зарахування грошової суми в розмірі 27 720 грн від ПрАТ «СК «Вусо» (а.с. 7).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачкою належним чином не обґрунтовано заявлений розмір страхового відшкодування, оскільки отримані стоматологічні послуги перевищують необхідний обсяг для відновлення ушкоджень, завданих внаслідок ДТП згідно матеріалів долученої до справи експертизи.

Також вказано, що суд не може визначити необхідний розмір стоматологічних послуг та відповідний розмір страхового відшкодування із вказаного переліку, оскільки відсутні докази, які прямо засвідчують зв`язок із завданими ушкодженнями до їх усунення. Дані докази можуть бути підтверджені, зокрема, висновком спеціаліста, який до суду подано не було, а тому вимога позивачки щодо компенсації за надані стоматологічні послуги, які не мають прямого зв`язку з ДТП, є неправомірними.

З такими висновками колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22. 1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22.11.2022, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, зокрема, забійної рани верхньої губи, травматичного зламу коронкової частини 13 зуба до рівня ясен, травматичного неповного вивиху 11, 12-го зубів, травматичні сколи емалі 14, 15-го зубів на верхній щелепі належать до легких тілесних ушкоджень.

22.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з тим, що в період дії договору, а саме 21.11.2022 сталася ДТП внаслідок якого вона була травмована.

Установлено, що 22.05.2023 позивачці було здійснено виплату страхового відшкодування на суму 27 720 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Верховний Суд України 3 грудня 2014 року при розгляді цивільної справи № 6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивачку обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як уже було встановлено судом та не спростовано позивачкою, що відповідачем було сплачено страхове відшкодування на суму в розмірі 27 720 грн у відповідності до наданих до заяви про виплату страхового страхування доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно висновку проведеної в порядку кримінального провадження судово-медичної експертизи №15/76 від 06 лютого 2023 року (а.с. 8-12) за наслідками ДТП у ОСОБА_1 установлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани верхньої губи, екстракція 3,4 зуба верхньої щелепи з права, іммобілізація шийним комірцем.

Відповідно до справи, такий висновок було зроблено на підставі наданих на дослідження записів у медичній документації. Зокрема, 21 листопада 2022 року 20 год. 00 хв. проведено оперативне втручання «ПХО рани верхньої губи». Слизова навколо рани саднина, в ділянці 13,12,11 зубів гіперамована, набрякша коронка 13 зуба сколота до пульпової камери, 11,12 зубів злегка розташовані піднебіно.

22 листопада 2022 року о 08 год. 00 хв. позивач був виписаний на амбулаторне лікування. Згідно х даними лікаря стоматолога ОСОБА_5 «Пацієнтка ОСОБА_1 1992 року народження звернулася після дорожньо-транспортної пригоди зі скаргами на біль, зміну положення зубів, перелому зубів та численними сколами. Об`єктивно: 11,12 зуби розміщені піднебінно на півтора корпуси, рухливі. 13 зуб перелом коронкової частини на рівні ясен. 14,15 зуби сколи вестибулярної поверхні. За даними комп`ютерної розширення переодонтальної щілини 11,12 тріщення корення під питанням».

29 листопада 2022 року проведено вимушене ендодонтичне лікування 13 зуба, відновлено вестибулярно 14,15 зуби. 13 зуб встановлено скловолоконний штифт, встановлена фото полімерна реставрація. 12,11 зуби зроблено тимчасову фотополімерну реставрацію.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що позивачкою належним чином не обґрунтовано заявлений розмір страхового відшкодування, оскільки отримані стоматологічні послуги перевищують необхідний обсяг для відновлення ушкоджень, завданих внаслідок ДТП та установлених матеріалами експертизи.

До справи не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності лікування позивачкою інших зубів, які не були описані у висновку експертизи, та які були проліковані лікарем стоматологом ОСОБА_4 , згідно долученого до справи акту виконаних робіт, зокрема, повна реставрація фотополімерним композитом зубів : 4.5, 4.6, 4.7,3.6, 3.7, 4.6, 4.7, 3.6, 3.7;

Постійна пломба: 1.7,1.6, 2.7 , 2.8, 2-6, 2.5, 2,4 3,4;

Виготовлення вінірів -3.1, 4.1, 4.2, 3.2, 3.3, 4.3, 3.4, 4.4 .

Отже, відповідно до акту виконаних робіт, позивачкою було проліковано також інші зуби, які не описані у висновку експертизи.

Будь-яких доказів на підтвердження пошкодження зазначених зубів, до справи не долучено, відповідного висновку спеціаліста на підтвердження указаних обставин, до матеріалів справи не приєднано.

Клопотання про призначення відповідної експертизи, по справі не заявлялося.

Відповідно до матеріалів судово-медичної експертизи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22.11.2022 у потерпілої було виявлено пошкодження зубів : 11, 12, 13, 14, 15 (а.с. 9-16).

З урахуванням отримання стоматологічних послуг щодо лікування зубів 14,15 страховою компанією й було виплачено страхове відшкодування.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові за недоведеністю.

З урахуванням неналежного доведення своїх вимог, позивачка не позбавлена права на захист, зокрема шляхом звернення до стоматологічної клініки для підтвердження належними доказами доводів на які вона посилається.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивачки та питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано повну відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга представника позивачки підлягає залишенню без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: