ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 листопада 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3180/19

Головуючий у першій інстанції - Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1464/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ніжинська міська рада Чернігівської області, -

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 вересня 2024 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння,-

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння залишено без розгляду.

21.08.2024 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення (розподіл судових витрат), в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн.

В обґрунтування заяви посилалася на ч. 9 ст. 141, ч. 5 ст. 142 ЦПК України та зазначала, що вона має право на стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, якщо позов залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Указувала, що 02.03.2021 та 03.03.2023 нею укладено договори про надання правничої допомоги з АБ «Прокопець та партнери», за умовами яких Бюро взяло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цими договорами, а клієнт зобов`язався оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Зазначала, що безпосереднє представництво її інтересів від імені Бюро здійснював адвокат Прокопець С.М.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач діяв недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов, що в свою чергу призвело до морального тиску на відповідачку та витрати її часу для захисту від незаконних дій ОСОБА_1 .

Указує, що в частині витребування автомобіля у справі відсутній спір, нею не порушувались жодні права ОСОБА_1 щодо передачі йому автомобіля.

Зазначає, що позивач діяв через свого представника адвоката Луєнка Ю.В., який брав участь у всіх судових засіданнях протягом п`яти років, однак коли справа перейшла до розгляду по суті, позивач втратив інтерес до справи.

Уважає, що дії позивача мають характер зловживання правом внаслідок його необґрунтованих дій, а тому на її користь підлягають стягненню витрати на правничу допомогу.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала - зміні в частині мотивів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що:

- самі по собі втрата позивачем інтересу до справи і неповідомлення ним причин неявки у судові засідання на п`ятому році від часу пред`явлення позову, коли чотири попередні роки провадження у справі було зупинено через розгляд пов`язаних позовів протилежної сторони, і залишення позову без розгляду за обставин даної справи не є необґрунтованими діями позивача;

- позивачкою не надано доказів фактичної сплати грошових коштів за надання правничої допомоги, як це передбачено ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

З висновком районного суду про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення погоджується апеляційний суд, проте посилання суду у мотивувальній частині ухвали як на підставу для відмови на відсутність доказів фактичної сплати грошових коштів за надання правничої допомоги колегія суддів уважає помилковим.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

- визнати за ним право власності на транспортний засіб - автомобіль марки RENAULT, модель KANGOO, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 в порядку спадкування після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- витребувати з володіння ОСОБА_2 на його користь транспортний засіб - автомобіль марки RENAULT, модель KANGOO, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, до складу спадкового майна після його смерті входить транспортний засіб автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2000 року випуску. Приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Варавою Н.П. винесено постанову від 16.04.2019 №425/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що ним не подано оригіналу документа, що підтверджує право власності на транспортний засіб.

Уважав, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходиться у ОСОБА_2 , з якою його батько проживав на час смерті в її будинку по АДРЕСА_1 , і яка утримує у себе спірний транспортний засіб.

Наголошував, що при зверненні до відповідача з проханням передати автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію, вона йому відмовила, заявивши, що вона має право на вказане майно і його не поверне.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.06.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо розукомплектування чи іншим способом погіршення стану і знецінення або передачі у володіння іншим особам транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT, модель KANGOO, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 26-27).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.07.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про витребування доказів.

Витребувано приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Варави Н.П. засвідчену копію спадкової справи №1/2019, зареєстровану в Спадковому реєстрі за №63582086 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Витребувано з Територіального сервісного центру 7443: відомості про дату реєстрації транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT, модель KANGOO, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрованого за ОСОБА_3 ; відомості чи здійснювалися в послідуючому будь-які реєстраційні дії щодо автомобіля марки RENAULT, модель KANGOO, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , якщо так то коли і які, надати копії документів на підставі яких здійснювалися реєстраційні дії (а.с. 32-33).

Ухвалою суду від 10.07.2019 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 25.10.2019 (а.с. 51).

22.10.2019 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області в справі №740/3737/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки (а.с. 64).

25.10.2019 представник позивача - адвокат Луєнко Ю.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив підготовче судове засідання провести без участі позивача та його представника. Просив задовольнити заяву відповідача про зупинення провадження у справі (а.с. 67).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.10.2019 зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №740/3737/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (а.с. 71-72).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.08.2021 у справі №740/3737/19 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду (а.с. 82).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.10.2021 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21.12.2021 (а.с. 84).

17.12.2021 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області в справі №740/5006/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власність, визнання права власності на частину майна (а.с. 100).

21.12.2021 представник позивача - адвокат Луєнко Ю.В. звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі. Зазначав, що проти задоволення заяви відповідача про зупинення провадження у справі не заперечує (а.с. 105).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2021 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №740/5006/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власність, визнання права власності на частину майна (а.с. 107-108).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.01.2022 за заявою ОСОБА_2 поновлено провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 12.01.2022 (а.с. 112-113).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.01.2022 замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.06.2019, з: заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо розукомплектування чи іншим способом погіршення стану і знецінення або передачі у володіння іншим особам транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT, модель KANGOO, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на передачу автомобіля марки RENAULT, модель KANGOO, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на відповідне зберігання ОСОБА_1 до розгляду справи по суті із забороною йому вчиняти будь-які дії щодо розукомплектування чи іншим способом погіршення стану і знецінення або передачі у володіння іншим особам транспортного засобу.

Зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №740/5006/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна (а.с. 123-125).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.05.2023, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.12.2023 (справа №740/5006/21) у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна - відмовлено в повному обсязі (а.с. 129-132, 141-145).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.01.2024 провадження у цивільній справі поновлено. Підготовче засідання в справі призначено на 12.02.2024 (а.с. 134).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.02.2024 суддею Шевченко І.М. заявлено самовідвід у справі. Цивільну справу №740/3180/19 передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу (а.с. 149-150).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.02.2024 прийнято до провадження судді Карпусь І.М. та розпочато спочатку за правилами загального позовного провадження розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Призначено підготовче судове засідання на 02.04.2024 (а.с. 152).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.04.2024 підготовче провадження у цивільній справі закрито. Призначено судовий розгляд справи по суті (а.с. 162).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння залишено без розгляду.

Заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Ніжинського міськрайонного суду від 27.06.2019, з урахуванням змін визначених ухвалою суду від 28.01.2022,а саме: передання автомобіля марки «RENAULT», модель «KANGOO», 2000року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання ОСОБА_1 до розгляду справи по суті із забороною йому вчиняти будь-які дії щодо розукомплектування чи іншим способом погіршення стану і знецінення або передачі у володіння іншим особам транспортного засобу - скасовано з дня набрання ухвалою суду законної сили (а.с. 180-181).

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадку, встановленому частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Водночас ЦПК України не містить правових норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.

Таким чином, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про ухвалення додаткового рішення відповідачка ОСОБА_2 не мотивувала, які саме дії позивача вона вважає необґрунтованими, обмежилась лише посиланням на те, що у цій справі нею понесені витрати на правову допомогу.

Колегія суддів уважає, що звернення позивача у цій до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Крім того, залишення заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Отже, саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, розгляд даної справи закінчено без ухвалення рішення суду по суті позовних вимог. При цьому, матеріали справи не дають підстав для висновку, що поданий позов мав ознаки завідомо безпідставного.

Так, провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 10.07.2019. Позивач на початку активно використовував надані процесуальним законом права. За клопотаннями сторони позивача ухвалою суду від 27.06.2019 вжиті заходи забезпечення позову, ухвалами суду від 01.07.2019 і 25.10.2019 - витребувано докази.

Ухвалою суду від 25.10.2019 задоволено клопотання відповідачки та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 740/3737/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. При цьому, позов ОСОБА_2 у справі № 740/3737/19 судом 20.08.2021 залишено без розгляду тому, що процесуальна поведінка ОСОБА_2 свідчила про незацікавленість в розгляді справи, про що зазначено в ухвалі суду (а.с. 82). Провадження у справі поновлено 25.10.2021 у зв`язку з розглядом цивільної справи № 740/3737/19.

Однак, вже 21.12.2021 за клопотанням відповідачки знову зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 740/5006/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна. Провадження у справі поновлено 18.01.2024 у зв`язку з розглядом цивільної справи № 740/5006/21.

Надалі позивач інтересу до справи не проявив. Підготовче судове провадження здійснено без участі сторони позивача, представником якого було подано заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність, а у судові засідання з розгляду справи по суті він не з`являвся.

З матеріалів справи вбачається, що позивач втратив інтерес до справи після кількох років від часу пред`явлення позову. При цьому, тривалість судового провадження у даній справі не залежала від його дій, а була обумовлена зупиненням провадження у справі до вирішення інших цивільних справ за позовами ОСОБА_2 .

За таких обставин, як правильно зазначив суд першої інстанції, самі по собі втрата позивачем інтересу до справи і неповідомлення ним причин неявки у судові засідання на п`ятому році від часу пред`явлення позову, коли чотири попередні роки провадження у справі було зупинено через розгляд пов`язаних позовів протилежної сторони, і залишення позову без розгляду за обставин даної справи, не є необґрунтованими діями позивача.

При цьому є безпідставними посилання відповідачки щодо пред`явлення позивачем необґрунтованого позову, так як з огляду на вищевказане, а саме наявність пов`язаних з даною справою справ за позовами ОСОБА_2 вбачається, що між сторонами дійсно був наявний спір про право щодо автомобілю марки «RENAULT», модель «KANGOO», 2000року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

За таких обставин, при вирішенні питання щодо стягнення з позивача судових витрат, відповідачкою не заявлено та судом не встановлено наявність необґрунтованих, винних чи недобросовісних дій позивача.

Таким чином апеляційний суд погоджується з посиланням суду першої інстанції на відсутність підстав для висновку про те, що дії позивача, які полягали у зверненні до суду з вказаним позовом, у розумінні частини п`ятої статті 142 ЦПК України були свідомо недобросовісними і свідчили про зловживання процесуальними правами.

Проте, колегія суддів не погоджується з посиланням суду першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали на ненадання стороною позивача доказів фактичної сплати грошових коштів за надання правничої допомоги, як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, оскільки з огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20, від 20 вересня 2023 року у справі №753/7936/22.

При цьому підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат суд першої інстанції правильно зазначив недоведеність необґрунтованих дій з боку позивача.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали посилання на ненадання доказів фактичної сплати грошових коштів за надання правничої допомоги як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 вересня 2024 року - змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання суду на ненадання доказів фактичної сплати грошових коштів за надання правничої допомоги як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2024 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко