Справа № 702/959/24
Провадження № 2-з/702/10/24
УХВАЛА

12.11.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі судді Максименка Д. Р., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за нотаріально посвідченим договором позики від 23.08.2023 в гривні, розмір якої еквівалентний 201 985,91 доларів США.

11.11.2024 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову.

Позивач просить вижити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 у справі №702/959/24 шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ від 13.01.2006, яке видане Львівською державною залізницею.

Посилається на те, що 23.08.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом. Відповідно до умов вказаного договору позивач передав відповідачу 7 615 200,00 грн, що на момент укладення договору позики було еквівалентно 200 400,00 доларів США на строк до 23.08.2024. На забезпечення виконання вищезазначеного зобов`язання між сторонами 23.08.2023 було укладено договір іпотеки між ОСОБА_1 та ТОВ «Хіден Хінт», бенефіціарним власником якої є ОСОБА_3 . Предметом іпотеки було належне ТОВ «Хіден Хінт» на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 572,7 кв.м., та земельна ділянка, площею 0,070 га, з кадастровим номером кадастровим :79:062:0055, на якій розташований вказаний вище житловий будинок. В подальшому ТОВ «Хіден Хінт» втратило право власності на предмет іпотеки. Як наслідок, зобов`язання відповідача за договором позики залишилися незабезпеченими. Про можливість втрати права власності іпотедокдавцем було відомо відповідачу на день укладення договору позики. ОСОБА_3 не вживає жодних дій щодо повернення заборгованості та не запропонував інший об`єкт для забезпечення виконання його зобов`язань. Вважає, що передача в забезпечення позики майна, яке мало вибути з володіння іпотекодавця, свідчить про недобросовісну поведінку відповідача. Предметом позову у даній справі є стягнення грошових коштів в розмірі, який перевищує 200 000 доларів США, а тому накладення арешту на належний відповідачу об`єкт нерухомості є співмірним заявленим вимогам та може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Судом під час вирішення питання про забезпечення позову досліджені докази в обсязі необхідному для з`ясування питання обґрунтованості відповідної заяви, а саме: договір позики від 23.08.2023 року, іпотечний договір від 23.08.2023, висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 17.07.2023 №2055-33.1.2-23, наказ Міністерства юстиції України від 20.07.2023 №2614/5, висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28.09.2023 №305-33.1.1-23, наказ Міністерства юстиції України від 17.10.2023 №3663/5, інформаційну довідку №403067094 від 09.11.2024, інформаційну довідку №392683710 від 28.08.2024, інформацію щодо бенефіціарів компанії ТОВ «Промдевелоп» та ТОВ «Хіден Хінт».

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретних обставин.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Європейським судом з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (рішення від 19 березня 1997 року) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо повернення грошових коштів за нотаріально посвідченим договором позики від 23.08.2023 в сумі 7 615 200 грн. На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором позики 23.08.2023 було укладено договір іпотеки між ОСОБА_1 та ТОВ «Хіден Хінт», бенефіціарним власником якої був ОСОБА_3 . Предметом іпотеки було належне ТОВ «Хіден Хінт» на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 572,7 кв.м., та земельна ділянка, площею 0,070 га з кадастровим номером кадастровим :79:062:0055. На даний час вказане нерухоме майно належить на праві власності Компанії Рімбелер ЛТД, яка не є стороною договору іпотеки. Отже, виконання зобов`язань відповідача за договором позики від 23.08.2023 не забезпечено.

Суд вважає, що припущення позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову у виді арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві спільної сумісної власності, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення є достатньо обґрунтованим, а тому застосування вказаних заходів забезпечення позову є необхідним.

Забезпечення позову у виді арешту на житловий будинок, який належить відповідачу на праві спільної сумісної власності, спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування.

Суд також вважає, що негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову у виді арешту на нерухоме майно є співмірними з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням предмету та ціни позову.

З огляду на вказане, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 149-154, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_3 , та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.01.2006, яке видане Львівською державною залізницею, реєстраційний номер 20112547.

Визначити стягувачем за ухвалою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Визначити боржником за ухвалою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» три роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Дмитро МАКСИМЕНКО