провадження № 22-ц/824/2063/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» поданою представником - Ніколаєнко Оленою Миколаївною на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просив:

- стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 березня 2008 року у розмірі 34 832,31 грн станом на 28 травня 2023 року, яка складається з наступного: 28 001,67 грн заборгованість за кредитом; 6 830,64 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 17 березня 2008 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 32 000,00 грн.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, однак не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 28 травня 2023 року має заборгованість 34 832,31 грн, яка складається з наступного:

28 001,67 грн заборгованість за кредитом;

6 830,64 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом;

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 28 001,67 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором та 2 157,66 грн. судового збору, а всього 30 159,33 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Ніколаєнко Олена Миколаївна 13 жовтня 2023 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків в сумі 6 830,64 грн. та ухвали в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підтримавши доводи позовної заяви, апелянт вказав на хибність висновків суду першої інстанції та їх невідповідність наявним у справі доказам.

Представник зауважила, що погодження сторонами оплати процентів за кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, підтверджується Заявою-анкетою від 17 березня 2008 року, Довідкою про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, які особисто підписані відповідачем.

Розмір базової процентної ставки зазначений у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду - 3,00% на місяць, крім того сторони погодили у Довідці: розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір неустойки (пені та штрафу).

Тому, умови кредитування із використанням кредитної карти «Універсальна» розцінюються як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового період», а тому є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом, який повинен застосовуватися при розрахунку заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин питання щодо повернення кредиту відповідачем повинно вирішуватись не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаної позичальником Довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна», в якій передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом та сплата неустойки.

Вважає, що позивачем доведений факт узгодження з позичальником процентної ставки у розмірі 3%. У розрахунку заборгованості визначено кількість днів прострочки, за які нарахована заборгованість за процентами, сума нарахованої заборгованості у відповідну дату, а тому відмова у задоволені вимог зі стягнення процентів у повному обсязі є порушенням ст. ст. 1048, 1054 ЦК України. Відповідно, суд безпідставно вважав непогодженими умови щодо сплати процентів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Верланову С.М.., судді, які входять до складу колегії: Нежура В.А., Невідома Т.О.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року суддею Верлановим Сергієм Миколайовичем відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» поданою представником - Ніколаєнко Оленою Миколаївною на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмового провадження.

Відповідно до Розпорядження Київського апеляційного суду від 03 липня 2024 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ на підставі довідки управління кадрового забезпечення №523/06.1-01/24 від 03 липня 2024 року суддя Верланов Сергій Миколайович звільнений від виконання службових обов`язків зі здійснення правосуддя у період з 01 липня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, відповідно до наказу голови суду ОСОБА_2 від 24 червня 2024 року № 463-О.С. У зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді -доповідача Верланова Сергія Миколайовича у розгляді судової справи №759/11207/23 (а/п 22-ц/824/2063/2024), більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цивільним процесуальним законодавством.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду №523/06.1-01/24 від 03 липня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2024 року дану справу для розгляду було визначено головуючому судді - Березовенко Р.В., судді, входять до складу колегії: Мостова Г.І., Лапчевська О.Ф.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 лютого 2021 року (справа №263/4637/18, провадження №14-126цс20) за змістом ч.6 ст.357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у ч.3 ст.34 ЦПК України, що міститься у Главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з приписом вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів. Велика Палата Верховного Суду вважає, що слова «суд апеляційної інстанції» вжитті у ч.ч.1,2 ст.358 ЦПК України, треба розуміти як колегію суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів у світлі загальних положень ЦПК України щодо складу суду, який здійснює перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції (ч.3 ст.34 ЦПК України).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року прийнято до свого провадження справу за апеляційною скаргою апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» поданою представником - Ніколаєнко Оленою Миколаївною на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Ухвала про прийняття справи до провадження була надіслана за адресою реєстрації ОСОБА_1 , однак рекомендоване поштове повідомлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України, в редакції на час надходження апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 березня 2008 року сторони уклали договір б/н у вигляді заяви, згідно з якою відповідач отримала кредит в розмірі 32 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк, з огляду на надані документи, виконав зобов`язання за договором відповідно до його умов.

Проте, ОСОБА_1 , зобов`язання належним чином не виконала, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором, в наслідок чого станом на 28 травня 2023 року у неї утворилась заборгованість перед банком у сумі 34 832,31 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту у розмірі 28 001,67 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 6 830,64грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитним договором суд першої інстанції вважав, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з таким висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Обґрунтовуючи право вимог в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17 березня 2008 року, посилається на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 29 квітня 2008 року, що у свою чергу підтверджує факт ознайомлення ОСОБА_1 з фінансовими умовами надання карти «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

За умовами укладеного договору відповідачу встановлено кредитний ліміт з базовою % ставкою в місяць 3% зі строком дії, який відповідає строку дії картки. Також сторони погодили розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір неустойки (пені та штрафу).

На наведене суд першої інстанції увагу не звернув та дійшов помилкових висновків щодо непогодження сторонами розміру процентів за користування кредитом.

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач користувалася кредитними коштами, проте не в повному обсязі здійснювала їх повернення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо суми нарахованих банком відсотків за користування кредитними коштами та в спростування зазначеного позивачем, не надала.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки взяті на себе зобов`язання за укладеним 17 березня 2008 року кредитним договором АТ КБ «Приват Банк» виконало своєчасно і належним чином, надававши відповідачу кредиті кошти в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, обов`язкові щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів, у розмірі та строки визначені Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 29 квітня 2008 року, не вносив, у зв`язку з чим суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитним договором.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, у зв`язку з цим неправильне застосування норм матеріального права, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» відсотків за користування кредитом в сумі 6 830,64 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, слід збільшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» судового збору за розгляд справи судом першої інстанції з 2 157,66 грн. до 2 684,00 грн.

Крім того, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 4 026,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», подану представником - Ніколаєнко Оленою Миколаївною - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. набережна Перемоги, 50 ) заборгованість за відсотками за кредитним договором №б/н від 17 березня 2008 року у розмірі 6 830 (шість тисяч вісімсот тридцять) гривень 64 копійки.

Змінити розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Збільшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судового збору за розгляд справи судом першої інстанції з 2 157,66 грн. до 2 684,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. набережна Перемоги, 50 ) судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова