ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8026/24 Справа № 204/1555/24 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів: - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронько Олени Олександрівни на рішення Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 12 серпня 2006 року, шлюб було розірвано Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року по справі № 204/5077/21. Від шлюбу сторони мають 2-х дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції 22 червня 2010 року, актовий запис № 620, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 24 липня 2012 року, актовий запис № 746. Діти проживають разом з позивачем, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України вони виїхали до Туреччини. Відповідач проживає окремо від дітей, добровільно надавати матеріальну допомогу дітям не бажає. Для нормального розвитку та життя дітей позивачу необхідно мати кошти на їх здорове харчування, а також на одяг, лікування, оздоровлення та розвиток. Відповідач має змогу брати участь в матеріальному забезпеченні своїх дітей, проте сторони не дійшли домовленості в питанні утримання спільних дітей, тому Позивач змушена звернутись з позовом до суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволені.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини на кожну дитину, від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2024 року до досягнення дітьми повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допущено рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Воронько О.О. посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, просить змінити резолютивну частину рішення в частині стягнення розміру аліментів з 1/4 частини на кожну дитину від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначивши про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2024 року до досягнення старшою дитиною повноліття, в іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ч. 5 ст. 183 СК України визнається безспірним розмір аліментів на двох дітей - одна третина заробітку (доходу) платника аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає те, що суд першої інстанції з урахуванням вимог закону та встановлених фактичних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку, що аліменти в розмірі 1/4 частині від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, є необхідними та достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей. Відповідачем у апеляційній скарзі не доведено жодних підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, для скасування повністю або частково оскаржуваного судового рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Також, звертає увагу на те, що нею було долучено до матеріалів справи копію корінця медичного висновку №35 на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства у віці до 18 років від 11.10.2021 року, згідно якого дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю з діагнозом діабет І типу. Стан здоров`я дитини також враховується судом при визначенні розміру аліментів

У відповіді на відзив представник апелянта звертає увагу на те, що позивач отримує державну соціальну допомогу дитині з інвалідністю та державну соціальну допомогу у вигляді надбавки на догляд за дітьми з інвалідністю на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від від 3 лютого 2021 р. № 79 «Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»

Крім того, законодавством встановлено прожитковий мінімум, який є достатнім для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, придбання продуктів харчування, непродовольчих товарів, а також послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. І сама позивач повинна довести наявність підстав для збільшеного розміру аліментних оплати, а не відповідач.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що ціна позову у вказаній справі є менше ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та ознайомившись з матеріалами справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, суд першої інстанції виходив із урахуванням вимог закону та встановлених фактичних обставин справи, оскільки саме такий розмір аліментів на кожну дитину буде необхідним та достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка - ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_1 з 12 серпня 2006 року, шлюб було розірвано Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року по справі № 204/5077/21. Від шлюбу сторони мають 2-х дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції 22 червня 2010 року, актовий запис № 620, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 24 липня 2012 року, актовий запис № 746.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В даній справі неповнолітні діти не є безпосередніми учасниками судового процесу, але вирішення цієї справи безпосередньо вплине на їх права та інтереси.

Відтак, суд першої інстанції в даній керувався принципом забезпечення найкращих інтересів дітей. Принцип забезпечення/дотримання найкращих інтересів дитини закріплений як на національному, так і міжнародному рівні.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Принцип найкращих інтересів дитини розкрито і в правових висновках Верховного суду. Зокрема, у Постанові Верховного суду від 20.07.2022 року у справі №761/25101/20 суд зазначив: «Відповідно до пункту 1 етапі 3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України).

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантує дітям право на гідний (належний) рівень життя. Пряма відповідальність за створення належних умов, в рівній мірі лежить на батьках, оскільки згідно норм сімейного законодавства батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дітей.

У постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 вказано, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статей 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Питання визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини регламентовано статтею 183 СК України, за змістом якої частка заробітку(доходу)матері,батька,яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку(доходу)матері,батька на їх утримання,яка буде стягуватися до досягнення най старшою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

У частині п`ятій наведеної норми вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів у порядку позовного провадження, тому застосуванню підлягають положення статті 12 ЦПК України щодо змагальності сторін, зокрема, в частині їх права на подання доказів з приводу обставин, які в силу статті 182 СК України мають враховуватися судом під час визначення розміру аліментів.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів, які б спростовували неможливість виконання його обов`язку утримувати дітей, та те що постановлений до стягнення розмір аліментів становитиме для нього надмірний тягар, як платника аліментів.

Враховуючи що, в матеріалах справи відсутні докази щодо неможливості сплати зазначеного розміру аліментів, суд першої інстанції, з урахуванням принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання дітей, встановивши обставини, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів, дійшов правильного висновку про визначення розміру аліментів на двох дітей.

Колегія суддів вважає, що такий розмір аліментів визначений з урахуванням вимог сімейного законодавства та відповідає інтересам дітей, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та достойного рівня їх матеріального забезпечення.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене вище доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронько Олени Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: