Справа № 712/9981/24
Провадження № 2/712/3102/24
26 серпня 2024 року м. Черкаси
Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФіНАНС» про визнання правочину недійсним, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФіНАНС» про визнання правочину недійсним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
Позов обґрунтований тим, що Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27.09.2017 у справі №712/4289/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2017 року у даній справі змінено та скасовано в частині стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року, що утворилась станом на 17 лютого 2017 року, а саме: тіло кредиту 3 034,42 долари США, заборгованість за процентами 579,30 доларів США, пеню 855,95 доларів США, а всього 4 469,67 доларів США та в частині стягнення судових витрат. Ухвалено в цій частині нове рішення. Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» в позові до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 8 серпня 2006 року відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь держави судовий збір в розмірі 1219 грн. 80 коп. В решті рішення суду залишити без змін.
Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 рішення суду першої інстанції та апеляційного суду залишено без змін.
Позивачі вказують, що зазначеними рішеннями, які набрали законної сили, не встановлено порушення боржниками кредитної дисципліни.
Крім того, 10.06.2020 року Соснівським районним судом м. Черкаси було повністю задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, визнання іпотеки такою, що припинена та зобов?язання вчинити певні дії (справа №712/3196/20, провадження №2/712/1401/20). Визнано іпотеку нерухомого майна на житловий будинок з прибудовами у АДРЕСА_1 , загальна площа 73,7 кв.м, житлова -39,7 кв.м. вбиральня (літ.Б), літня кухня (літ. В), сарай (в), погріб (літ Г), гараж (літ.Д), літня кухня (літ.Е), сарай (літ.Ж), сарай (літ.3), огорожа (№1-3), водоколонка (№? 5), замощення (1), за Договором Іпотеки №354411/3705/1601-бі від 08.08.2006 року такою, що припинена та виключено з державного реєстру іпотек запис про обтяження.
За вказаних обставин, на думку позивачів, кредитний Договір №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року, припинив свою дію з дати направлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу. Відповідно до рішень судів, які набрали законної сили, відсутня заборгованість по Кредитному Договору №354411/3705/1601-6 у Позичальника - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
3 огляду на таке, позивачі не мають жодних правовідносин з акціонерним товариством «Райффайзен Банк», не мають кредитних правовідносин із іншими фінансовими установами.
Водночас, позвачі вказують, що АТ «Райффайзен Банк», постійно втручається в їх приватне життя, незаконно збирає щодо позивачів інформацію, яку поширює третім особам, незаконно передає персональні дані без згоди позивачів третім особам.
Крім того, 16.08.2024 року позивачі отримали листи-повідомлення від 24.07.2024 року про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 на користь АТ «ОКСІ БАНК», відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №114/2-71 від 18.07.2024. В подальшому, листом АТ «ОКСІ БАНК» повідомило, про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» на підставі договору про відступлення права вимоги №114/2-71-1 від 18.07.2024.
З вказаними діями не погоджуються, вказуючи на їх незаконність, порушення прав позивачів розповсюдженням їх персональних даних та передачі таких даних третім особам, що наносить суттєву шкоду позивачам як споживачам.
За вказаних обставин просили:
1.Зобов?язати акціонерне товариство «Райффайзен Банк» видалити всі персональні дані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу;
2.Зобов?язати акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» видалити всі персональні дані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу;
3.Визнати договір відступлення права вимоги №114/2-71 від 18.07.2024 від АТ «Райффайзен Банк» до АТ «ОКСІ БАНК» по Кредитному Договору N?354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року недійсним;
4.Визнати договір відступлення права вимоги №114/2-71-1 від 18.07.2024 від АТ «ОКСІ БАНК» до ТОВ «Цикл Фінанс» по Кредитному Договору N?354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 року недійсним;
5. Винести Окрему ухвалу про направлення до правоохоронних органів інформації щодо діянь акціонерного товариства «Райффайзен Банк», які маю ознаки злочинів, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України по відношенню до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
9.Звільнити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від сплати судового збору за подання даного позову на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що справа не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.
За правилами загальної підсудності згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Згідно з частиною 3 статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).
Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).
Вирішуючи питання наявності підстав для застосування правил альтернативної підсудності за ч.5 ст.28 ЦПК України щодо права позивача на пред`явлення позову про захист прав споживачів за місцем проживання чи перебування позивача, слід виходити з такого.
Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб позов стосувався захисту прав споживача, такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг.
Тобто предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».
В статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено основні права громадян як споживачів, а саме це права споживачів на належну якість продукції та обслуговування; на безпеку продукції; на необхідну достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника; на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; на обмін товару неналежної якості.
Отже, позов є таким, що пов`язаний з порушенням права споживача, коли порушене, оспорюване або невизнане право, з захистом якого позивач звернувся до суду, передбачено положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого у позовній заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити, тощо.
Приписами ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Положення пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів» особливості захисту прав споживачів фінансових послуг визначаються відповідними законами.
Позивачі в своєму позові зазначають, що кредитні відносини, між сторонами припинені, тобто наразі вони не є споживачами або отримувачами фінансових (кредитних) послуг.
Щодо правових та організаційних засад формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій, то зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».
Відтак, правовідносини, що виникли між сторонами та з приводу яких позивачка звертається до суду, а саме визнання правочину щодо відступлення права вимоги недійсним недійсним - не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» тощо.
Тому відсутні підстави для застосування правил щодо поданого позову альтернативної підсудності за ч.5 ст.28 ЦПК України.
Виходячи з аналізу положень ЦПК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до суду, якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ст.ст.30, 31 ЦПК України, оскільки Соснівський районний суд м. Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення права позивачки на справедливий судовий розгляд повноважним судом.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі вказаної справи за підсудністю до належного суду, яким є Печерський районний суд м. Києва (за місцезнаходженням відповідача-1).
Керуючись ст. ст.30,31, 32 ЦПК України, суд, -
Апеляційна скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Повний текст ухвали виготовлений 26.08.2024
Суддя: Т.Є. Троян