Справа № 263/5441/20
Провадження № 6/201/9/2024
УХВАЛА

06 лютого 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі № 263/5441/20 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2023р. ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 263/5441/20 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка була в провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя.

Передано до канцелярії Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська копію даної ухвали суду для реєстрації цивільної справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 263/5441/20 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка була в провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя.

Судове провадження за заявою АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі № 263/5441/20 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі про відновлення втраченого провадження.

04.01.2024р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська поновлено провадження у справі за заявою представника АТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі № 263/5441/20. Передано до канцелярії Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська копію даної ухвали суду для продовження вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 263/5441/20.

09.01.2024р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відновлено провадження у цивільній справі за заявою представника АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі № 263/5441/20.

Відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 263/5441/20, яка перебувала у провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, разом із відтвореними з Єдиного державного реєстру судових рішень (з повним доступом) та долученими до матеріалів справи, а саме:

ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.06.2020р.;

ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.06.2020р.;

заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.08.2020р.

В поданій заяві заявник просить суд видати АТ КБ «ПриватБанк» дублікат виконавчого листа № 263/5441/20, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 судовий збір, оплачений банком.

В обґрунтування заявленого посилається на те, що Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська видав виконавчий документ № 263/5441/20 за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Також за справою № 263/5441/20 стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, сплачений банком. Згідно з реєстром виконавчих проваджень відсутнє виконання рішення за вказаною справою, до виконавчої служби не направлявся виконавчий документ.

При підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС виконавчий лист було втрачено. Пошуки не призвели до позитивного результату. Як вказує представник у поданій заяві, докази втрати, непред`явлення на виконання виконавчого документа додані нею до матеріалів справи.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Таким чином, неявка сторін у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду поставленого перед судом питання.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.08.2020р. у справі № 263/5441/20 частково задоволені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.10.2009р. в розмірі 9488,67 грн., яка складається з 3475,23 грн. заборгованість за кредитом, 6013,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 143,99 грн.

Дата набрання рішенням суду законної сили - 19.10.2020р.

Як вказує заявник (стягувач), при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС виконавчий лист було втрачено, що унеможливлює подальше примусове виконання рішення суду.

21.04.2023р. співробітниками Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська складено акт про те, що 21.04.2023р. на офіційну електронну адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника АТ КБ «ПриватБанк» Ісаєвської О.М. про видачу дублікату виконавчого документу, в додатках до якої вказані докази втрати виконавчого документу, копія довіреності представника, копія платіжного доручення про сплату судового збору, але фактично вказані додатки є відсутніми.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення з заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Місто Маріуполь Донецької області входить до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022р. із змінами.

Згідно з Розпорядженням Голови Верховного суду від 06.03.2022р. № 1/0/9-22 розгляд справ, підсудних Жовтневому районному суду м. Маріуполя, здійснюється Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

Будівля Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, станом на час розгляду даної справи знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України, дані про передачу справ, що перебували в провадженні цього суду, в тому числі й цивільної справи № 263/5441/20 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, відсутні.

Суддею Наумовою О.С. було самостійно ініційовано питання про відновленні втраченого судового провадження. Судом вирішено долучити до матеріалів справи всі судові рішення, які приймались по справі та які наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Проте у суду відсутні будь-які данні про отримання заявником виконавчих листів по цивільній справі № 263/5441/20 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з чим неможливо встановити чи отримав АТ КБ «ПриватБанк» виконавчі листи за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.08.2020р. у справі № 263/5441/20 та чи не сплили строки їх пред`явлення до виконання.

З клопотанням про поновлення строків для пред`явлення до виконання виконавчих листів по цивільній справі № 263/5441/20 представник банку не звертався.

Відповідно до витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 06 лютого 2024 року відкритих виконавчих проваджень, в яких боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем АТ КБ «ПриватБанк» не має.

Як видно з матеріалів заяви, заявником не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт втрати виконавчого документа.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Такий правовий висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19).

Отже, достатніх та необхідних доказів втрати оригіналу виконавчого листа заявник суду не надав та матеріали справи не містять.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Заява про видачу дубліката виконавчого листа не містить жодного обґрунтування, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Відмовляючи у видачі дублікату виконавчого листа, судом враховано, що заявником не доведений факт отримання виконавчого документа взагалі (зокрема, з заяви представника банку не в повній мірі зрозуміло, який саме виконавчий лист було втрачено: про стягнення заборгованості за кредитним договором або ж стягнення присудженого судового збору, або обидва), не доведений факт втрати виконавчого документу, не заявлено клопотання про поновлення строків для його пред`явлення тощо. При цьому, сама по собі відсутність виконавчого листа на примусовому виконанні не свідчить про його втрату.

Тому, керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 12, 13, 44, 77, 81, 258 - 261, 263, 431, 433 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 09 лютого 2024 року.

Суддя О.С. Наумова