Провадження № 2/201/606/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю.) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2023р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю.) про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. № 4-10).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1-2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.10.2023р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (а.с. №39).

Підготовче засідання у справі у відповідності до положень ст. 197, ч.3 п.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 21.12.2023р. та справу призначено для судового розгляду (а.с. №84).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок вибухової травми померла її мати ОСОБА_2 , якій на праві власності належала 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що повністю була зруйнована внаслідок прямого влучання ракетою. Після смерті матері позивачка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Шатковської І.Ю. Однак, 15.08.2023р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно. Зазначає, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження (наказу) від 20.12.1993р. №ж-5810, вказана квартира на праві спільної часткової власності належала їй, матері та брату ОСОБА_3 . Згідно довідки про склад сім`ї №539 від 21.01.2023р. у ній зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . Також, вказує, що має рідного брата, громадянина Російської Федерації - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому як і ОСОБА_3 , відомо про смерть матері, та які свідомо не мали бажання вчиняти будь-які дії щодо прийняття спадщини, у зв`язку з чим пропустили строк для її прийняття. Вважає, що брати свідомо не прийняли спадщину, а отже відмовилися від неї. Таким чином, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, наявності обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка вимушена звернутися для реалізації свого права на отримання спадщини та захисту своїх прав до суду.

29.01.2024р. до суду від позивачки та її адвоката надійшла спільна заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги вони підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Також в заяві було окремо зазначено, що судові витрати по справі позивачка покладає на себе (а.с. № 103).

Представник відповідача Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради у судове засідання 29.01.2024р. не з`явився, про дату розгляду справи судом був повідомлений належним чином, у справі наявна розписка представника відповідача ОСОБА_7 (а.с. № 85). В заяві до суду від 15.01.2024р. представник відповідача просила розглянути справу згідно вимог чинного законодавства (а.с. № 90-93).

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. у судове засідання 29.01.2024р. також не з`явилася, про дату розгляду справи судом була повідомлена належним чином (а.с. № 100). В заяві від 28.12.2023р., яка надійшла суду 29.01.2024р., просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с. №99).

З урахуванням заяв учасників справи, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 29.01.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та третьої особи та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для ухвалення заочного рішення, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (представник відповідача -Григоренко А.В. в заяві до суду від 15.01.2024р. заперечень проти позову не висловила) (а.с. № 90-93).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_8 21.04.2023р. зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. №17).

Позивачка є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.01.2079р. (а.с. №13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.01.2023р., виданого Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 248 (а.с. №16).

Причиною смерті стали вибухові травми, отримані внаслідок прямого влучання ракетою у житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки про причину смерті №548 від 15.01.2023р. (а.с. №15).

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

17.02.2023р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. заведено спадкову справу №13/2023 після смерті ОСОБА_2 , що постійно проживала у АДРЕСА_3 (а.с. №73-81).

15.08.2023р. постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. позивачці ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. № 14).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження (наказу) від 20.12.1993р. №ж-5810, квартира належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. №20).

Також, з позовної заяви вбачається, що позивачка має рідного брата, громадянина Російської Федерації - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Брати позивачки - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 із відповідними заявами про вступ у спадщину, а ні особисто, а ні шляхом надсилання заяви поштою до нотаріуса не зверталися.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно із ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження (наказу) від 20.12.1993р. №ж-5810, вказана квартира на праві спільної часткової власності належала позивачці ОСОБА_10 , її матері - ОСОБА_2 та брату - ОСОБА_3 .

Також, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 424691, станом на 29.01.2024р. право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстроване на праві спільної часткової власності на ім`я ОСОБА_3 - 1/3 частка, ОСОБА_2 1/3 частка, ОСОБА_8 - 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності від 20.12.1993р., виданого виконавчим комітетом ради народний депутатів.

Згідно із ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст.1273 ЦК України).

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської І.Ю. 15.08.2023р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спадкодавець була співласником квартири, співласником якої є також позивачка, яка є дочкою спадкодавця та спадкоємицею спадкового майна, сини спадкодавця з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталися, отже є такими, що відмовилися від спадщини після смерті матері.

Також, судом встановлено, що у позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, при цьому є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені та в заяві до суду від 29.01.2024р. (а.с № 103) позивачка та її представник зазначили, що не наполягають на стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат, судові витрати, які понесені позивачкою по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі 1 073грн. 60коп. (а.с. №3), покладаються на позивачку ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 377, 381, 1216-1218, 1219, 1223, 1225, 1272 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 128-130, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю.) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.