Провадження № 2/522/2666/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Купцова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що 08 травня 2018 року сторони уклали шлюб та у шлюбі народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на дату звернення до суду шлюб між сторонами не розірвано, проте на розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси знаходиться цивільна права про розірвання шлюбу. Починаючи з 01 січня 2022 року, малолітня дочка проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні.

Як зазначає Позивач, Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв`язку з чим просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з моменту проживання з батьком, а саме з 01.01.2022 року і до досягнення повноліття дитини.

Ухвалою суду від 20 липня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

11 жовтня 2023 року від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав відсутності належного сповіщення Відповідача по справі.

В судове засідання 28 лютого 2024 року з`явився представник Позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що шлюб між сторонами розірвано. Місце перебування матері не відомо, дитина з грудня 2022 року проживає з батьком, у зв`язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, сповіщався належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 . ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 .

Інших доказів до матеріалів справи представником Позивача не надано.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Той з батьків, з ким мешкає дитина, має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину. У такому випадку аліменти на дитину присуджуються або як частка від заробітку, або у вигляді конкретно визначеної суми (твердій грошовій сумі).

Суду не надані належні та допустимі докази, що дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні, або питання про визначення місця проживання дітей вирішувалось в судовому порядку.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності, достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням, вищевикладених обставин та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази, що малолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на утримані батька, а Відповідач не виконує обов`язок з утримування дитини, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог батька дитини про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 29 лютого 2024 року.

Суддя Л. М. Чернявська