Справа № 489/914/24
Провадження № 2/489/901/24
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бєлової Р.В., яка приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції,

відповідача ОСОБА_2 , його представника - адвоката Божка Р.О., які приймають участь у розгляді справи в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

В лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бєлову Р.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.12.2004 до 14.11.2017 та від спільного проживання мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2020 з відповідача було стягнуто аліменти. Проте відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо сплати аліментів виконував неналежним чином, внаслідок чого протягом тривалого часу (більше ніж три роки) утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання дітей.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 278 667,85 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.02.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2024 витребувано у Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) завірені належним чином копії усіх матеріалів виконавчого провадження № 63106428 про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витребувані матеріали надійшли на адресу суду 10.05.2024.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2024 представник відповідача ОСОБА_5 приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

04.07.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Божка Р.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що про існування судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь позивача ОСОБА_2 відомо не було, обов`язки з утримання дітей виконувались ним добровільно, згідно домовленості з їх матір`ю. Зазначав, що ОСОБА_2 було подано заяву про перегляд вищезазначеного судового наказу за нововиявленими обставинами. Окремо представник відповідача зазначав, що відповідач не був обізнаний про обов`язок утримувати дітей на підставі судового наказу, крім того відсутня будь-яка провина ОСОБА_2 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки в зазначений у позовні заяві період він не отримував доходів та перебував на лікуванні.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.07.2024 за клопотанням представника відповідача зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до набрання законної сили судовим рішенням Миколаївського апеляційного суду за апеляційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2024 про відмову в перегляді в зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2020 по справі № 489/3930/20.

У відповідності до постанови Миколаївського апеляційного суду від 16.07.2024 по справі № 489/3930/20 ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2024 скасовано, а провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами закрито.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2024 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів поновлено, призначено удове засідання у справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином. ЇЇ представника ОСОБА_6 , яка приймає участь у розгляд справи в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 25.08.2020 по 01.01.2024 обмежившись розміром заборгованості зі сплати аліментів, згідно відомостей, наданих в останньому розрахунку Інгульського ВДВС від 09.10.2024. Також підтримала клопотання про доручення до матеріалів справи доказів від 22.10.2024, яке протокольно задоволено.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Божок Р.О., які приймають участь у розгляд справи в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що у зв`язку з влучанням ворожої ракети в його будинок, який знесено, а також у зв`язку із погіршенням стану його здоров`я, неотриманням грошового забезпечення військовослужбовця СБУ з жовтня 2023 року значно погіршився його матеріальний стан. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, зокрема і фінансово-економічне управління СБУ вчасно не надавало державному виконавцю відомості про отримані ним доходи, у зв`язку з чим і відсутні підстави для стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів. Також повідомив суду, що на даний час він не спілкується зі своїми дітьми навіть по телефону або відеозв`язку, оскільки цьому перешкоджає позивач, йому невідомо, де знаходяться його діти. Представник відповідача ОСОБА_5 не визнав позову з підстав, зазначених у відзиві. Додатково підтримав клопотання про виклик в судове засідання свідків державних виконавців від 08.11.2024, в задоволенні якого протокольно судом відмовлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.12.2004 по 14.11.2017 (а.с. 12, т. 1)

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2020 по справі № 489/3930/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2020 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після цього на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття (а.с. 13, т. 1).

У відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження № .09.2020 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 489/3930/20, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с. 14, т. 1).

18.06.2021 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 15, т. 1).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, за період з 25.08.2020 по 29.12.2023 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 278 667,85 грн. (а.с. 21, т.1).

Згідно довідки Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України від 02.07.2024 за вих. № 11/6-2753 ОСОБА_2 проходить військову службу в Службі безпеки України (а.с. 180, т. 2).

У відповідності до довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 18.06.2024 за вих. № 21/2-1626 грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з вересня 2023 року по травень 2024 року складає 27 908,90 грн., в тому числі матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 5 640,00 грн., матеріальна допомога на оздоровлення 22 165,20 грн. (а.с. 180, зворотня сторона, т. 2).

Згідно довідки № 1908 про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовця ОСОБА_2 звільнений від військової служби на період з 29.05.2023 по друге червня, та згідно довідки № 2468 звільнений від військової служби на період з 31.07.2023 по четверте серпня (а.с. 177, зворотня сторона, т. 2).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого санаторію «Трускавець) від 18.05.2024 ОСОБА_2 в період з 07.05.2024 по 18.05.2024 перебував у стаціонарі, діагноз: хронічний б/к холецистит в ст. ремісії, гемангіома печінки, СКХ конкремент правої нирки, кіста лівої нирки, остеохондроз (а.с. 176, т. 2).

Відповідно до акту про непридатність до проживання приміщень, буд. АДРЕСА_1 , який належав на праві власності ОСОБА_2 , непридатний до використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій (зруйнований об`єкт) (а.с. 177, т. 2).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 17.07.2024, виконаного державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції, за період з 25.08.2020 по 30.06.2024 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 212 288,35 грн. (а.с. 216-217, т.2).

Згідно листа Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції від 09.10.2024 за вих. № 141357 повідомлено, що розрахунки заборгованості по аліментам у вищезазначеному виконавчому провадженні були здійснені виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, довідок про доходи боржника та повідомлень стягувача. Станом на 01.10.2024 (починаючи з 25.08.2020) розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментам становить 242 358,35 грн. (розрахунок від 09.10.2024 за вих. № 141299) (а.с. 239, зворотня сторона, т. 2).

Вказаний розрахунок було здійснено державним виконавцем із врахуванням довідок Фінансово-економічного управління Служби безпеки України про грошове забезпечення ОСОБА_2 (а.с. 240, 242-246, т. 2).

Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з наступного правового регулювання.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України)

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання своїх зобов`язань зі сплати аліментів. Факт перебування його на лікуванні у період з 29.05.2023 по 02.06.2023, з 31.07.2023 по 04.08.2023, з 07.05.2024 по 18.05 2024 не є підставою для систематичного невиконання обов`язку з утримання неповнолітніх дітей за період з 25.08.2020.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів виникла з вини самого відповідача, унаслідок його бездіяльності щодо виконання судового наказу про стягнення аліментів.

Посилання відповідача на необізнаність про рішення суду, яким з нього стягуються аліменти на користь дітей, не може бути належною підставою для невиконання обов`язків по їх утриманню, оскільки відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Щодо посилань відповідача та його представника про неправильне визначення суми заборгованості за аліментами та відповідно пені, судом встановлено наступне. Державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) тричі здійснювався розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів: від 29.12.2023 заборгованість станом на 29.12.2023 складає 278 667,85 грн.; від 17.07.2024 - заборгованість станом на 30.06.2024 складає 212 288,35 грн.; від 09.10.2024 - заборгованість станом на 01.10.2024 складає 242 358,35 грн. Згідно повідомлень державного виконавця, долучених до матеріалів справи, вказані розбіжності у визначенні розміру заборгованості по аліментам виникли у зв`язку з тим, що у державного виконавця були відсутні достовірні відомості про розмір отримуваного боржником ОСОБА_2 щомісячного доходу в період нарахування аліментів. Після отримання таких даних розмір заборгованості було перераховано. При цьому, з аналізу змісту вказаних розрахунків вбачається, що розмір виплачених боржником аліментів в кожному з них залишається незмінним незважаючи на зміну періоду нарахування заборгованості, будь-який інших платежів, окрім врахованих первісно та в наступних розрахунках, ОСОБА_2 здійснено не було. Відтак зміна розміру заборгованості обумовлена лише зміною відомостей про фактично отримувані відповідачем доходи.

Зважаючи на те, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, дослідивши надані докази, з`ясувавши розмір несплачених аліментів за виконавчим провадженням № 63106428 та за кожним з періодичних платежів, установивши строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. А саме, з урахуванням актуального розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.10.2024, приймаючи до уваги, що з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів позивач звернулась в лютому 2024 року та в судовому засіданні 08.11.2024 просила стягнути з відповідача пеню зі сплати аліментів за період з 25.08.2020 по 01.01.2024 з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, керуючись положеннями ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 25.08.2020 по 01.01.2024 в розмірі 199 212,35 грн.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнена від сплати судового збору, з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 865,88 грн. пропорційно розміру задоволених вимог (71,49%).

Керуючись статтями 4, 19, 28, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів згідно судового наказу по справі № 489/3930/20, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 03.09.2020, виконавче провадження № 63106428, за період з 25.08.2020 по 01.01.2024 в розмірі 199 212,35 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті дванадцять гривень 35 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 865,88 грн.(вісімсот шістдесят п`ять гривень 88 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 08.11.2024.

Суддя Г.А. Микульшина