Номер провадження: 22-ц/813/1946/24
Справа № 496/6330/21
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів ОСОБА_5 , про солідарне стягнення безпідставно набутих коштів,

встановив:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів ОСОБА_5 , про солідарне стягнення безпідставно набутих коштів.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

30 травня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Вєлєва І.І. до суду надійшли заяви про поновлення пропущеного процесуального строку та розподіл судових витрат, в яких він просить визнати причини пропуску ОСОБА_3 процесуального строку на звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат поважними, поновити ОСОБА_3 процесуальний строк на звернення до суду із такою заявою та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн в рівних частинах, тобто по 25000 грн з кожної.

Заяви обґрунтовані тим, що у відповідності до положень договору про надання правової допомоги №06/07/22-1, копії якого були надані з відзивом відповідача ОСОБА_3 , розмір витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу через розгляд цивільної справи №496/6330/21 є фіксованим (не залежить від кількості здійснених дій, обсягу наданих послуг, витраченого часу, кількості судових засідань тощо) та складає 50000 грн.

Оскільки сторона відповідача ОСОБА_3 до винесення рішення по суті позовних вимог по справі №496/6330/1 не могла подати докази на підтвердження судових витрат, зокрема, через труднощі зі сплатою вартості послуг (гонорару) адвоката та укладення Акта приймання-передачі наданих послуг у зв`язку із запровадженням на території України карантину, а пізніше воєнного стану, а він (адвокат Вєлєв І.І.) зробив відповідну заяву до закінчення судових дебатів по справі, зазначивши про намір надати докази витрат, які відповідач ОСОБА_3 сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, у клопотанні про розгляд справи за відсутності сторони відповідача ОСОБА_3 від 12 травня 2023 року, вважає за необхідне звернутись до суду із заявою про розподіл судових витрат.

Додатково представник відповідача просив суд поновити строк для подання заяви про розподіл судових витрат по справі, який пропущено з поважних причин, з огляду на те, що стороні відповідача стало відомо про ухвалення судом рішення по суті лише 23 травня 2023 року, коли з порушенням строку, визначеного ч. 5 ст. 272 ЦПК України, на його офіційну електронну адресу надійшла копія судового рішення по справі.

Додатковим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Вєлєва І.І. про поновлення пропущеного процесуального строку задоволено. Визнано причину пропуску ОСОБА_3 процесуального строку на звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат поважною. Поновлено відповідачу ОСОБА_3 процесуальний строк на звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат. Заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Вєлєва І.І. про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Доніна Л.А. звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення суду скасувати, відмовити у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат та залишити таку заяву без розгляду.

За доводами апеляційної скарги, судом першої інстанції залишено поза увагою, що заявлені представником відповідача причини пропуску строку на звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат є не поважними, оскільки є не обставинами об`єктивного характеру, а є виключно суб`єктивними. Так, скаржники зазначають, що відповідний процесуальний строку відраховується від дати судового засідання, у якому ухвалено рішення у справі, тобто останнім днем подачі заяви про ухвалення додаткового рішення було 17 травня 2023 року.

08 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Вєдєв І.І., направила до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, заперечуючи проти її задоволення , наполягла на об`єктивності причин пропуску строку подання доказів розміру витрат на правову допомогу та звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. Так, представник відповідача зауважила, що судове засідання, призначене на 12 травня 2023 року проводилось у відсутності сторін, а текст рішення від 12 травня 2023 року адвокат отримала лише 25 червня 2023 року, коли і дізналась про факт його ухвалення.

У судовому засіданні представник скаржників - адвокат Доніна Л.А., доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала, представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Вєлєв І.І., заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на неї, просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін оскаржуване додаткове рішення суду.

Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання не з`явилися, із заявами про відкладення розгляду справи до суду не зверталися, що не перешкоджає розгляду справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника скаржників за доводами апеляційної скарги та заперечення проти неї представника відповідача Зелінського Р.Л., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам оскаржуване додаткове рішення суду відповідає.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно пунктів 4, 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Тобто, саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки, зокрема, залишення заяви без розгляду.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Поновлення процесуального строку без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З огляду на те, що рішення у цій справі судом було ухвалено 12 травня 2023 року, строк, визначений ч.8 ст. 141 ЦПК України сплив 17 травня 2023 року.

Разом з тим, ст. 127 ЦПК України передбачено процесуальні механізми поновлення та продовження судом процесуального строку. Строк поновлюється судом за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення, про що суд постановляє ухвалу, разом з тим, обов`язковою умовою прийняття судом рішення про поновлення такого строку є вчинення учасником справи процесуальної дії (подання заяви, скарги, документа тощо), щодо якої пропущено строк.

Таким чином строк звернення до суду із заявою про долучення доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Дійсно, поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Як убачається із матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку та розподіл судових витрат представник відповідача також заявив клопотання про визнання причин пропуску ОСОБА_3 процесуального строку поважними та його поновлення, із посиланням на те, що вказане вище рішення у справі суд ухвалив за відсутністю сторін, а його копію представник відповідача отримав лише 23 травня 2023 року, з причин порушення судом строків направлення судового рішення, визначених ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Наведені заявником обставин підтверджуються довідкою про відсутність фіксації судового процесу від 12 травня 2023 року та довідкою про доставку електронного листа від 23 травня 2023 року.

Також згідно з інформацією, яка міститься у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111032410) рішення суду від 12 травня 2023 року було надіслано судом до Реєстру також лише 23 травня 2023 року.

Отже, представник відповідача адвокат Вєлєв І.І. не був обізнаний про ухвалення Біляївським районним судом Одеської області рішення від 12 травня 2023 року у справі №496/6330/21 до отримання його копії на особисту електрону пошту саме 23 травня 2023 року, що, попри протилежні зауваження скаржника, колегії суддів вважає об`єктивною обставиною, яка не залежала від волевиявлення відповідача та унеможливила своєчасне звернення до суду з вказаною вище заявою.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката - Вєлєва І.І. про поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки заявником було дотримано п`ятиденний строк від дня отримання копії рішення суду у справі і до звернення із заявою про ухвалення судом додаткового рішення.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" N 2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова