№ 201/7111/18
провадження 6/201/117/2024
У Х В А Л А

28 лютого 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25 червня 2018 року звернулася суду з позовом до відповідачів КП «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15 лютого 2024 року надійшла заява першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись на те, що при перевірці списків поштових відправлень направлення виконавчого документу на адресу органу, що видав відсутні та виявлено, що 12.12.2022 року, державним виконавцем направлено рекомендованою кореспонденцією виконавчий документ з постановою про закінчення виконавчого провадження на адресу стягувача ОСОБА_1 та 21.12.2023 року до відділу надійшла заява стягувача, що станом на 21.12.2023 року вона не отримувала через поштове відділення виконавчий документ та виконавчий лист у неї відсутній. Заявником було зроблено запит до АТ «Укрпошта» та отримано відповідь, що термін зберігання відправлень становить 1 рік.

Справу судді канцелярією було передано 16 лютого 2024 року.

06.07.2020 року вищезазначене рішення суду та виконавчий лист був виданий стягувачу для пред`явлення до виконання.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглядати вказані питання за їх відсутності. На підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд вважає можливим розглядати дані питання за їх відсутності.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що заявник в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Приймаючи до уваги те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року позовну заяву задоволено та визнано ОСОБА_1 , доньку померлої ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , як особу, яка здійснила поховання своєї матері ОСОБА_3 на Запорізькому кладовищі у місці № 2, ряд № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 (у свідоцтві про поховання формату А5 серія ААА № 624513 ОСОБА_2 значиться особою, яка поховала ОСОБА_3 ). Визнати недійсним свідоцтво про поховання серії НОМЕР_3 , паперового зразку формату паперу А5, яке було видане 15 вересня 2015 року Комунальним підприємством «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради, в якому ОСОБА_2 значиться як користувач місця № 2 на Запорізькому кладовищі у ряду № 4 на ділянці № 30, де 16 вересня 2015 року поховано ОСОБА_3 (реєстраційний номер поховання НОМЕР_4 , книга № 4011) та зобов`язати Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради видати таке ж саме (такого ж формату, якості, з тими ж властивостями та інш.) свідоцтво на ОСОБА_1 , замість ОСОБА_2 . Зобов`язати відповідача Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради зробити виправлення у всіх існуючих документах, які стосуються поховання матері позивача ОСОБА_3 : книзі № 4011 та інших облікових документах, де замість не вірно вказаного ОСОБА_2 написати ОСОБА_1 , а також виправити помилку про кількість місць поховання (вказати 5 місць) при видачі позивачу ОСОБА_1 нового свідоцтва про поховання або зазначити в свідоцтві «родинне поховання» з наданням завіреної копії довідки про кількість місць для могил (без кремації) та розташування її родинного поховання (місце, ділянка, місцезнаходження між родинними похованнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ). Стягнути з Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради на користь на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп..

Ухвалою від 07 серпня 2023 року замінено сторону боржника у виконавчому провадженні по цивільній справі № 201/7111/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки, з Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради на його правонаступника Комунального підприємства «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ().

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню, оскільки є підстави вважати, що його дійсно було втрачено та він на виконані не перебуває, що підтверджується матеріалами заяви, тобто з урахуванням зазначеного є підстави вважати, що виконавчий лист дійсно було втрачено, у зв`язку з чим заява обґрунтована і підлягає задоволенню, а тому слід видати дублікат виконавчого листа по цивільні справі № 201/7111/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 4, 12,13, 18, 76,77, 81, 84, 258, 259, 260, 261, 353, п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по справі № 201/7111/18 від 06.07.2020 року для примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, про зобов`язання відповідача Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради зробити виправлення у всіх існуючих документах, які стосуються поховання матері позивача ОСОБА_3 : книзі № 4011 та інших облікових документах, де замість не вірно вказаного ОСОБА_2 написати ОСОБА_1 , а також виправити помилку про кількість місць поховання (вказати 5 місць) при видачі позивачу ОСОБА_1 нового свідоцтва про поховання або зазничити в свідоцтві «родинне поховання» з наданням завіреної копії довідки про кількість місць для могил (без кремації) та розташування її родинного поховання (місце, ділянка, місцезнаходження між родинними похованнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ).

Ухвала набрала законної сили 28 лютого 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А. Антонюк