ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5258/23 Номер провадження 22-ц/814/3065/24Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником мотоцикла марки MUSSTANG модель МТ125-8, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Наразі його мотоциклом заволоділа відповідач, на території домоволодіння якої він зберігався за адресою: АДРЕСА_1 . На прохання позивача повернути мотоцикл, відповідач не реагує, мотоцикл не повертає.

У 2013 році позивач прихав у с. Біївці Лубенського р-ну Полтавської обл. до свого товариша та почав проживати разом з ним та його дружиною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті його товариша у 2018 році він почав доглядати за його дружиною ОСОБА_2 , проживаючи у її домоволодінні.

Навесні 2021 року ОСОБА_1 знайшов у м. Києві мотоцикл MUSSTANG МТ125-8 вартістю 17 000,00 грн, гроші на купівлю якого позивачу надала відповідач, за якою він здійснював догляд. Кошти відповідач надала ОСОБА_1 не в борг, а просто, щоб допомогти, оскільки він доглядав за нею та допомагав по господарству. Позивач купив мотоцикл, зареєстрував його на своє ім`я і залишив у гаражі за місцем проживання ОСОБА_2 , та поїхав на заробітки у м. Київ. По приїзду назад у с. Біївці ОСОБА_2 сказала йому, щоб він більше з нею не проживав і не доглядав за нею. На його прохання віддати мотоцикл вона повідомила, що поверне тільки після того, як він поверне їй 17000,00 грн, які вона дала на придбання мотоцикла. Після того, як він заробив кошти, він приїхав до ОСОБА_2 і попросив її повернути мотоцикл та інші його речі, які в неї залишилися, зокрема телевізор, човен, спінінг, бензинову мотокосу, електричну піч, роутер, оприскувач, бінокль, посуд та інші особисті речі, але ОСОБА_2 відмовилася віддавати йому речі, сказавши, що при умові повернення коштів поверне йому тільки мотоцикл. З цією пропозицією позивач не погодився, оскільки його речі, які залишились у домогосподарстві ОСОБА_2 , коштують більше 17000,00 грн.

08 червня 2023 року позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення йому мотоцикла до 01 серпня 2023 року, але відповідач мотоцикл не повернула.

З метою повернення ОСОБА_1 транспортного засобу відповідачем, він звертався 04 серпня 2023 року та 14 вересня 2023 року в Лубенський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області із заявами про незаконне заволодіння ОСОБА_2 його транспортним засобом, та її відмовою повернути його у добровільному порядку. Однак, у відповідь на звернення йому повідомили про те, що у обставинах викладених у його зверненнях не вбачається ознак кримінального правопорушення, а є ознаки цивільно-правових відносин, які йому рекомендовано вирішувати у судовому порядку

На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд витребувати у ОСОБА_2 та передати ОСОБА_1 належний йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке видане ТСЦ 5343, мотоцикл марки MUSSTANG модель МТ125-8, 2020 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , в належному технічно-справному стані.

Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивачем не надано до суду підтвердження наявності майна у незаконному володінні відповідача, що в свою чергу позбавляє можливості його витребування в останньої.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд оскаржуване судове рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року є необґрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Позивач зазначає, що місцевим судом було взято до уваги лише пояснення відповідача, натомість проігнорувавши підтвердження останньої, що спірний мотоцикл дійсно стояв у неї в гаражі.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник ОСОБА_1 - адвокат Власова С.М., взявши участь у розгляді справи у режимі відеоконференції, підтримала вимоги поданої позивачем апеляційної скарги та прохала її задовольнити.

ОСОБА_2 під час судового засідання заперечувала проти задоволення поданої позивачем апеляційної скарги та прохала залишити оскаржуване рішення без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Власової С.М. та відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є власником мотоциклу марки MUSSTANG модель МТ125-8, 2020 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10).

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 стверджує, що мотоцикл марки MUSSTANG модель МТ125-8, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого він є перебуває в незаконному володінні відповідача ОСОБА_2 , з приводу чого він 08 червня 2023 року звернувся до неї з вимогою про повернення йому вищевказаного мотоцикла до 01 серпня 2023 року (а.с. 11).

На звернення позивача до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області від 04 серпня 2023 року та 14 вересня 2023 року з заявами про незаконне заволодіння громадянкою ОСОБА_2 його транспортним засобом, він отримав відповідь про те, що в обставинах викладених у його зверненнях не вбачається ознак кримінального правопорушення, а є ознаки цивільно-правових відносин, які йому рекомендовано вирішувати у судовому порядку (а.с. 12-15).

Згідно листа про результати розгляду звернення зареєстрованого до ІТС ІПНП (ЄО) за №7274 встановлено, що на час проведення перевірки в ході бесід з мешканцями с. Біївці Лубенського р-ну Полтавської обл., особами схильними до вживання спиртних напоїв та ведення аморального способу життя встановити свідків та очевидців події викладеної у зверненні ОСОБА_1 не представилось можливим (а.с. 15, зворот).

Позиція суду апеляційної інстанції

За змістом статей 15 та 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18, провадження № 61-6415св19).

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2024 року в справі № 243/25/23 (провадження № 61-2768св24) позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою («титулом»).

Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто в особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

Отже, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений, як фактично, тобто повернення його у фактичне володіння, так і у власність цієї особи. При цьому у випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні або поновленні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Відповідні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 201/12925/17 (провадження № 61-2178св19).

Предмет доказування у справах за віндикаційним позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача не з його волі, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Отже, на підтвердження наявності у нього суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, позивач за віндикаційним позовом повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його права титульного володільця на зазначене майно, факт вибуття такого майна з його володіння поза його волею, наявність майна в натурі у володінні відповідача та відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном.

Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

До суду першої інстанції на підтвердження позовних вимог позивач надав лише копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , згідно відомостей якого ОСОБА_1 є власником мотоциклу марки MUSSTANG модель МТ125-8, 2020 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також докази звернення позивача до правоохоронних органів, які повідомили останнього про наявність між сторонами спору цивільно-правових відносин.

З огляду на процесуальний обов`язок позивача довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, останній наголошуючи про місцезнаходження спірного мотоцикла у відповідача, вказане будь-якими доказами не довів, що позбавляє можливості суд встановити його місцерозташування під час виникнення даного спору, а тому правильним є висновок місцевого суду про відсутність підстав для витребування спірного транспортного засобу у ОСОБА_2 .

Колегія суддів зауважує, що відповідач, не заперечуючи факту перебування спірного мотоцикла на території її домогосподарства, вказала, що їй не відомо, де він знаходиться у даний час, оскільки ОСОБА_2 вважала, що позивач продав його з метою придбання житлового помешкання.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесені сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко