ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9806/18 Номер провадження 22-ц/814/2412/24Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2024 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 05 квітня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Полтавська міська рада, Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

про припинення права власності на нерухоме майно внаслідок його знищення, усунення порушення права власності, права проживання шляхом знесення самочинного будівництва, заборону вчинення дій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким:

усунути порушення права користування як житлом належною їй частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинного будівництва за рахунок відповідача;

заборонити ОСОБА_2 здійснювати добудови, прибудови та перепланування нерухомого майна за вказаною адресою;

припинити право власності відповідача на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами за вказаною адресою, набутого на підставі свідоцтва права на спадщину від 10.10.1994, внаслідок знищення нерухомого майна.

В обґрунтування позову вказувала, що вона є власником 1/12 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 є власником 2/3 частин житлового будинку.

Із 2014 року ОСОБА_2 без її згоди здійснив самочинну прибудову до частини житлового будинку літ. А-1 по АДРЕСА_1 , що спричинило пошкодження нерухомого майна, в якому вона проживає, а також в подальшому є загроза його знищення та втрати можливості проживання в ньому.

Нерухоме майно, набуте відповідачем, фактично знищене, на його місці здійснено самочинне будівництво нового за розмірами та площами і всіма характеристиками майна, відмінного від набутого у власність. Оскільки фактично набуте майно знищено, то і право власності відповідача припинено.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не дослідив усі наявні в матеріалах справи докази і не зазначив, які докази відхилені судом і з яких мотивів, а також поверхнево і вибірково дослідив надані у справу докази, послався на висновки, викладені у постановах Верховного Суду, які не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки відрізняються фактичними обставинами.

Суд не дав належної оцінки висновкам експертів, якими достовірно підтверджено як факт самочинного будівництва, так і факт порушення прав позивачки внаслідок такого будівництва.

Суд залишив поза увагою те, що самочинне будівництво ОСОБА_2 здійснив на земельній ділянці, яка належить Шевченківській районній у м.Полтаві раді, і дозволу на будівництво власник землі не давав.

ОСОБА_2 не є співвласником житлового будинку, спільна часткова власність у сторін відсутня, оскільки відповідач знищив свою частку, самочинно побудувавши на її місці нове житло, яке порушує право позивачки на користування належною їй частиною будинку. Зазначеним очевидним обставинам суд не дав належної оцінки.

Суд першої інстанції всупереч вимогам п.5 ч.4 ст.265 ЦПК України взагалі не обгрунтував відмову у задоволенні вимоги про заборону відповідачу вчиняти дії.

В апеляційній скарзі з посиланням на наявні у справі докази, відповідні норми закону і судову практику у спірних правовідносинах наведені обгрунтування стосовно кожної позовної вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на правомірність рішення суду першої інстанції, стверджує про необґрунтованість апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зокрема, наголошується, що позивачка не враховує того факту, що знесення прибудови відповідача призведе до повного руйнування частини будинку ОСОБА_1 , оскільки та перебуває у ветхому стані і технічно примикає до частини будинку ОСОБА_2 .

Стверджується, що суд першої інстанції дав належну оцінку поданим у справу доказам і врахував, зокрема аварійний стан частини будинку, що належить позивачці, а також те, що експерт висловив лише припущення про можливий негативний вплив проведеного відповідачем будівництва на технічний стан частини будинку, яка належить позивачці.

Заявлені позивачкою вимоги за своєю суттю спрямовані не на захист чи відновлення її порушених прав чи інтересів, а на позбавлення відповідача власності на нерухоме майно.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору міни від 15.07.1994 ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 належить 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.8)

Згідно даних технічного паспорта на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 належить 1/12 частина житлового будинку, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 по 1/12 частині вказаного домоволодіння, ОСОБА_2 належить 2/3 частини (т.1 а.с.5 -7)

ОСОБА_2 є власником 2/3 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці розміром 1 856 кв.м., що належало померлому ОСОБА_8 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.1994 (т.1 а.с.26)

На підставі ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 05.02.2019 експертом проведена судова будівельно-технічна експертиза в складений висновок №154 від 20.06.2019 (т.1 а.с.73-91), згідно якого :

питання №1 - До якого виду робіт (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо) належать фактично виконані будівельні роботи на об`єкті нерухомого майна, садиба у АДРЕСА_2 ?

відповідь: Фактично виконані будівельні роботи у частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , в якій розташована квартира АДРЕСА_3 (співвласник ОСОБА_2 ), відносяться до реконструкції;

питання №2 - Який технічний стан (ступінь фізичного зношення) вказаного об`єкта нерухомого майна?

відповідь: Житловий будинок літ. «А-І» складається з двох квартир: АДРЕСА_3 (співвласник ОСОБА_2 ) та №2 (співвласник ОСОБА_1 , ПруглоД.О., ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ).

Встановити технічний стан (ступінь фізичного зношення) частини житлового будинку, в якій розташована квартира АДРЕСА_3 , неможливо по причині проведення роботи по перебудові квартири АДРЕСА_3 (співвласник ОСОБА_2 ) із зміною її геометричних розмірів, конструктивного рішення, плануванню приміщень та основних техніко-економічних показників (площа забудови, загальна площа, будівельний об`єм). Зазначені роботи відносяться до реконструкції.

Технічний стан частини житлового будинку, в якій розташована квартира АДРЕСА_4 , характеризується як ветхий - стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій. Ступінь фізичного зносу конструктивних елементів - 63%.

питання №3 - Чиє вказаний об`єкт нерухомого майна аварійним?

відповідь: Стан несучих конструктивних елементів частини житлового будинку, в якій розташована квартира АДРЕСА_4 , аварійний, а не несучих - дуже ветхий.

питання №4 - У якому технічному стані знаходиться вказаний об`єкт нерухомого майна та інженерні комунікації?

відповідь: Технічний стан частини житлового будинку, в якій розташована квартира АДРЕСА_4 , характеризується як ветхий - стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий.

Технічний стан інженерних комунікацій квартири АДРЕСА_4 характеризується як задовільний - в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії.

питання №5 - Чи придатний об`єкт нерухомого майна, будівля житлова, будинок А-1 до експлуатації та використання для постійного проживання як житло?

відповідь: За відсутності проектно-кошторисної та виконавчої документації по реконструкції житлового будинку літ. «А-І встановити, чи придатна квартира АДРЕСА_3 , яка знаходиться в складі зазначеного будинку, до експлуатації та використання для постійного проживання як житло, не представляється можливим. Квартира АДРЕСА_4 не придатна до нормальної експлуатації і постійного проживання.

питання №6 - Чи відповідають умовам безпечності та надійності використання конструктивні елементи вказаного об`єкту нерухомого майна?

відповідь: Встановити, чи відповідають конструктивні елементи квартири АДРЕСА_3 (співвласник ОСОБА_2 ) умовам безпечності та надійності використання, не представляється можливим, по причинам відсутності у експерта проектно-кошторисної та виконавчої документації на реконструкцію житлового будинку літ. «А-1»

Конструктивні елементи квартири АДРЕСА_4 (співвласник ОСОБА_1 ) знаходяться в обмеженому для використання технічному стані.

питання №7 - Чи дотримані вимоги нормативних документів та технології будівельного виробництва у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності, при реконструкції нерухомого майна, житловим будинок у АДРЕСА_1 ?

відповідь: При реконструкції частини житлового будинку літ. «А-І» по АДРЕСА_1 , в якому розташована квартира АДРЕСА_3 (співвласник ОСОБА_2 ), не дотримані вимоги п. 7.4.4 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» та п. 4.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

За відсутності проектно-кошторисної та виконавчої документації на проведену реконструкцію частини житлового будинку літ. «А-І», в якій розташована квартира АДРЕСА_3 , встановити повну відповідність/не відповідність вимогам нормативних документів в галузі будівництва не представляється можливим.

питання №8 - Чи відповідає технічна експлуатація інженерних комунікацій, елементів будівельних конструкцій вимогам нормативних документів?

відповідь: Встановити, чи відповідає технічна експлуатація інженерних комунікацій, елементів будівельних конструкцій вимогам нормативних документів, не представляється можливим по причині по причинам відсутності у експерта проектно-кошторисної та виконавчої документації на реконструкцію житлового будинку літ. «А-1»

Без проектно-кошторисної та виконавчої документації встановити, чи дотримана технологія будівельного виробництва при влаштуванні фундаментів, стін, перекриття конструкції даху, а також чи відповідає об`ємно-планувальне рішення квартири АДРЕСА_3 та технічна експлуатація інженерних комунікацій, елементів будівельних конструкцій вимогам будівельних норм, не представляється можливим.

питання №9 - Чи існує причинний зв`язок між відхиленнями від вимог нормативно правових актів будівництва та містобудівної документації та незадовільним (аварійним) технічним станом будівельних конструкцій?

відповідь: причиною виникнення ветхого технічного стану конструктивних елементів частини житлового будинку в якому розташована квартира АДРЕСА_4 , є декілька факторів, серед яких недотримання вимог п. 7.4.4 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» та п. 4.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при реконструкції квартири АДРЕСА_3 .

У мотивувальній частині з дев`ятого питання викладено таке.

За результатами обстеження встановлено, що між зовнішніми стінами реконструйованої частини житлового будинку, в якій розташована квартира АДРЕСА_3 , та суміжною квартирою АДРЕСА_4 наявні щілини шириною до 70 мм на всю висоту стін. В місцях примикання зведених стін квартири АДРЕСА_3 до покрівлі квартири АДРЕСА_4 відсутні фартухи.

При натурному обстеженні приміщень квартири АДРЕСА_4 , які є суміжними з приміщеннями квартири АДРЕСА_3 , встановлено наявність прогину балок перекриття, глухий звук при простукуванню штукатурного шару, сліди від залиття.

Виходячи з вищенаведеної таблиці встановлено, що реконструкція частини житлового будинку літ. «А-І» по АДРЕСА_1 , в якій розташована квартира АДРЕСА_3 , не в повній мірі відповідає вимогам нормативних документів в галузі будівництва - не дотримані вимоги п. 7.4.4 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» та п. 4.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Не влаштування в місцях примикання покрівлі квартири АДРЕСА_4 до стін квартири АДРЕСА_3 захисних фартухів призводить до протікання покрівлі та зволоження атмосферними та талими водами дерев`яних конструкцій даху квартири АДРЕСА_4 . Відсутність герметизації між стінами реконструйованої квартири АДРЕСА_3 та стінами квартири АДРЕСА_4 , які до реконструкції виконували функцію перегородок, призводить їх промерзання в холодну пору року.

Підвищена вологість у просторі даху та між стінами викликає гнилизну дерев`яних елементів стін, решетування, підшивки, крокв, балок перекриття та їх деформацію. Деформація дерев`яних конструкцій перекриття і стін викликає появу тріщин в штукатурному шарі, відшарування штукатурки.

Вищенаведені фактори здійснюють негативний, руйнівний вплив на конструктивні елементи квартири АДРЕСА_4 .

Також, наряду з цим, ймовірними причинами появлення дефектів та ушкоджень конструктивних елементів та оздоблення приміщень квартири АДРЕСА_4 є:

-значний термін експлуатації;

-умови експлуатації (несвоєчасне проведення ремонтів);

-просадка ґрунтів основи;

- не належним чином виконання відмостки для відведення атмосферних та талих вод від стін та фундаментів будинку;

-недотримання власником суміжної квартири №1 п. 7.4.4 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» та п. 4.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

У додатковій судовій будівельно-технічній експертизі № 412 від 30.12.2021 (т.2 а.с.2-36), проведеній на підставі ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 11.02.2020, зроблені такі висновки:

Питання №1 - До якого виду робіт (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо) належать фактично виконані будівельні роботи на всьому об`єкті нерухомого майна, садиба у АДРЕСА_1 , житловий будинок А-1, який технічний стан (ступінь фізичного зношення ) об`єкта нерухомого майна, чи є об`єкт нерухомого майна аварійним, у якому технічному стані знаходиться об`єкт нерухомого майна та інженерні комунікації, чи придатний об`єкт нерухомого майна, будівля житлова, будинок А-1 до експлуатації та використання для постійного проживання як житло, чи відповідають умовам безпечності та надійності використання конструктивні елементи нерухомого майна?

відповідь: Фактично виконані будівельні роботи у частині житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 , (співвласник ОСОБА_2 ) відносяться до реконструкції.

Технічний стан частини об`єкта нерухомого майна, житлової прибудови літ. «А1-1» та мансарди літ. «А2-1» (співвласник ОСОБА_2 ), характеризується як добрий - пошкоджень і деформації немає. Є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту. Ступінь фізичного зносу конструктивних елементів - 16%.

Технічний стан частини об`єкта нерухомого майна, житлового будинку літ. «А-1» (співвласник ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ), характеризується як ветхий - стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій. Ступінь фізичного зносу конструктивних елементів - 64%.

Інженерні комунікації житлової прибудови літ. «А1-1» являються прихованими для натурно-інструментального обстеження і встановити їх технічний стан не можливо.

Технічний стан інженерних комунікацій житлового будинку літ. «А-1» характеризується як задовільний - в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії.

Приміщення житлової прибудови літ. «А 1 -1» та мансарди літ. «А2-1», які знаходяться у користуванні співвласника ОСОБА_2 придатні до нормальної експлуатації і постійного проживання. Приміщення житлового будинку літ. «А-1», які знаходяться у користуванні співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 не придатні до нормальної експлуатації і постійного проживання.

Встановити, чи відповідають конструктивні елементи будівництва житлової прибудови літ. «А1-1», мансарди літ. «А2-1» (співвласник ОСОБА_2 ) умовам безпечності та надійності використання, не представляється можливим, по причинам викладеним в дослідницькій частині висновку.

Конструктивні елементи житлового будинку літ. «А-1» (співвласник ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ) знаходяться в обмеженому для використання технічному стані.

Питання №2 - Чи дотримані вимоги нормативних документів та технології будівельного виробництва у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним), якщо не відповідають, то у чому полягають невідповідності при реконструкції нерухомого майна, житловий будинок у АДРЕСА_1 , чи відповідає технічна експлуатація інженерних комунікацій, елементів будівельних конструкцій вимогам нормативних документів, чи існує причинний зв`язок між проведеними реконструкціями та відхиленнями від вимог нормативно правових актів будівництва та містобудівної документації і незадовільним (аварійним) технічним станом будівельних конструкцій?

відповідь: В разі відсутності проектно-кошторисної, виконавчої документації, виконані будівельні роботи по реконструкції житлового будинку літ. «А-1» (здійснення будівництва житлової прибудови літ. «А1-1», мансарди літ. «А2-1») по АДРЕСА_1 не відповідають вимогам, викладеним в ст.ст. 24, 27, 28, 29 Закону України „Про планування і забудову територій, ст.ст.26,34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» п.2.2 ДБН А.2.2-3-2004 „Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», п.1 „Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт.

Реконструкція частини житлового будинку літ. «А-І» по АДРЕСА_1 , (співвласник ОСОБА_2 ), не в повній мірі відповідає вимогам нормативних документів в галузі будівництва: не дотримані вимоги п. 7.4.4 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» та п. 6.4 ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій».

За відсутності проектно-кошторисної та виконавчої документації на проведену реконструкцію частини житлового будинку літ. «А-І», встановити повну відповідність/не відповідність вимогам нормативних документів в галузі будівництва не представляється можливим.

Встановити, чи відповідає технічна експлуатація інженерних комунікацій, елементів будівельних конструкцій вимогам нормативних документів, не представляється можливим по причині викладеній в дослідницькій частині висновку.

Наряду з рядом факторів, а саме: значний термін експлуатації, умови експлуатації (несвоєчасне проведення ремонтів), зволоження основи фундаментів, просадка грунтів основи, не належним чином виконання відмостки для відведення атмосферних та талих вод від стін та фундаментів будинку, причиною аварійного технічного стану конструктивних елементів приміщень житлового будинку літ. «А-1» є не дотримання вимог п. 7.4.4 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд».

У копіях технічних паспортів будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , містяться такі відомості:

від 20.07.2021 станом на 28.03.1960, за вказною адресою перебуває житловий будинок з пічним опаленням у розмірі 53,8 кв.м., який складається з веранди, кім.кладової, кухні, кімнати та кладової (т.2 а.с.62-65)

від 20.07.2021 станом на 09.09.1994, за вказною адресою перебуває житловий будинок з пічним опаленням у розмірі 57,7 кв.м. який складається з кухні, кімнати, кімнати, сіни, ванна (т.2 а.с.67-71)

від 20.07.2021 станом на 26.02.2019, за вказною адресою перебуває двоповерховий житловий будинок з двома групами приміщень загальним розміром 148,1 кв.м. (т.2 а.с.72-76).

Перша група приміщень складається з: передпокою, кухні, кімнати, вітальні, кладової, санвузла, сходів, передпокою, санвузла, кімнати, загальним розміром 128,5 кв.м.

Друга група приміщень складається з: кімнати, кладової, санвузла, сінів, загальним розміром 19,6 кв.м.

Тобто на адресою: АДРЕСА_1 перебуває житловий будинок, однак його розміри збільшено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності заявлених вимог.

Зокрема вказував, що матеріали цивільної справи не містять доказів істотного порушенням будівельних норм і правил, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини. Крім того, відсутні докази вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, не вжиття яких тягне за собою знесення самочинного будівництва. В тому числі і передбачені ч. 7 ст. 376 ЦК України проведення перебудови.

В частині позовних вимог щодо заборонити відповідачу здійснювати добудову, прибудови та перепланування (реконструкції) нерухомого майна зазначено, що питання добудови, прибудови, перепланування (реконструкції) нерухомого майна, контроль за вказаними діями відноситься до дискреційних повноважень органів виконавчої влади.

В частині позовних вимог щодо припинення право власності відповідача на 2/3 частин житлового будинку надвірними спорудами, набутого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.10.1994р., внаслідок знищення нерухомого майна суд зазначив, що ним не встановлено факту знищення майна відповідача, а саме 2/3 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Крім того, визначений позивачем спосіб захисту не є ефективним і фактично втручається в право власності іншої особи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Позовна вимога про знесення самочинного будівництва.

Згідно ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

За змістом наведеної норми закону суд може ухвалити рішення про знесення самочинного будівництва за умови, якщо є неможливим проведення перебудови або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення.

У відповідності до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України апеляційний суд при вирішенні цього спору керується висновками Верховного Суду щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року (справа № 369/8792/16-ц) зроблено висновок, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 січня 2022 року (справа № 442/4338/17): за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою.

У постанові від 09 січня 2020 року (справа №822/2149/18) Верховний Суд виклав такі висновки: у випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проєкту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

У межах розгляду цієї справи належними, допустимими і достатніми доказами підтверджено, що частина будинку, яка належить відповідачу, зазнала змін проведені роботи з реконструкції, однак ці роботи здійснені на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи і без належно затвердженого проєкту, тобто відповідачем здійснено самочинне будівництво.

Полтавська міська рада, власник землі, на якій здійснено самочинне будівництво, притягнута до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог. Як убачається з матеріалів справи, Полтавська міська рада належним чином повідомлялася про розгляд цієї справи у суді, її представник приймав участь у судовому засіданні (т.3 а.с.26-28), проте будь-яких заперечень щодо самочинного будівництва, здійсненого відповідачем, не висунуто; аналогічною у цій справі є позиція інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (друга третя особа). Матеріали справи не містять доказів того, що власник землі і державний контролюючий у межах своїх повноважень проводили перевірку законності будівельних робіт, здійснених відповідачем та за наслідками таких перевірок ухвалювали певні рішення.

Тобто наведене свідчить про те, що власник землі у встановленому порядку не заперечував самочинне будівництво, здійснене відповідачем на його земельній ділянці.

У межах розгляду цієї справи питання про можливість проведення перебудови самочинного будівництва не вирішувалося і не розглядалося, відповідні докази суду не подані.

Що стосується порушення права позивачки на проживання у належній їй частині будинку, то апеляційний суд, проаналізувавши, перш за все, висновки експертів, приходить до такого.

Експертами в обох випадках встановлено, що частина будинку, яка належить позивачці, перебуває у дуже вєтхому, аварійному стані і не придатна до нормальної експлуатації і постійного проживання. Експертами встановлено також, що негативний вплив на технічний стан частини будинку, що належить позивачці, має відсутність (невлаштування) захисних вартухів в місцях примикання покрівлі квартири АДРЕСА_4 (належить позиваці) до стін квартири АДРЕСА_3 (належить відповідачу).

Окрім зазначеного фактору обидва експерти наводять інші причини, які призвели до дефектів та ушкоджень конструктивних елементів і оздоблення приміщень, що належать позивачці: значний термін експлуатації, умови експлуатації (несвоєчасне проведення ремонтів), зволоження основи фундаментів, просадка грунтів основи, неналежним чином виконання відмостки для відведення атмосферних та талих вод від стін та фундаментів будинку.

В обох експертизах відсутній висновок про те, що ключовим фактором, який призвів до істотного погіршення технічного стану частини будинку, яка належить позивачці, стало саме здійснення самочинного будівництва. Експертами чітко встановлено лише те, що відсутність (невлаштування) захисних вартухів в місцях примикання покрівлі квартири АДРЕСА_4 (належить позиваці) до стін квартири АДРЕСА_3 (належить відповідачу) негативно впливає на технічний стан квартири АДРЕСА_4 .

У додатковій судовій будівельно-технічній експертизі № 412 від 30.12.2021 зроблений висновок про те, що роботи з реконструкції частини будинку, яка належить відповідачу, у сукупності з іншими факторами, які наведені в обох експертизах, могли вплинути на появу дефектів і пошкоджень у частині будинку, яка належить позивачці (т.2 а.с.16 зворот).

Матеріали справи не містять інших належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували прямий причинно-наслідковий зв`язок між самочинним будівництвом і аварійним станом житла позивачки.

Отже, слід зробити висновок про недоведеність тієї обставини, що здійснення відповідачем самочинного будівництва (реконструкція належної йому частини будинку) призвело до непридатності до нормальної експлуатації і постійного проживання частини будинку, яка належить позивачці, а знесення самочинного будівництва призведе до відновлення технічного стану частини будинку, що належить позивачці, і зробить її (частину будинку) придатною для проживання.

Таким чином, вимога про знесення самочинного будівництва без дослідження питання про можливість проведення перебудови є передчасною.

З наведених мотивів відсутні підстави для задоволення вимоги про заборону відповідачу вчиняти певні дії (проводити певні ремонтні робити у своїй частині будинку).

Вимога про припинення права власності відповідача на нерухоме майно внаслідок його знищення.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно з положеннями ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

За змістом зазначених норм закону умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо (див. постанови Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі №708/254/18, від 26 червня 2019 року у справі №334/16303/15-ц, від 25 вересня 2019 року у справі №272/62/15-ц, від 25 березня 2021 року у справі №588/249/20, від 01 серпня 2019 року у справі №915/406/18, від 18 листопада 2020 року у справі №04/5026/803/2012).

Із висновків експертів №154 від 20.06.2019, № 412 від 30.12.2021 слідує, що відповідач самочинно здійснив реконструкцію належної йому частини нерухомого майна, що не є знищенням майна у розумінні ст. ст.349 ЦК України

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 26 серпня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов