справа № 274/7340/23
провадження № 2/0274/209/24
Рішення

Іменем України

27.08.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про виділення в натурі частки домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Мусевич А.І. звернувся в суд з позовом, в якому просить поділити в натурі будинковолодіння (будинок садибного типу), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками, виділивши йому частину житлового будинку літ.«А» із господарською спорудою, загальною площею 55,0 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м, в т.ч., яка складається із житлових кімнат площею: 1-2- 13,7 кв.м, 1-5-11,9 кв.м, 1-6-14.3 кв.м та нежитловою площею- 15,1 кв.м, яка складається із коридору - 1-1-5,3 кв.м, кухні - 1-3-7,2 кв.м, санвузла - 1-4-2,6 кв.м (згідно технічного паспорту на будинок), що становить 63/100 ідеальні частки житлового будинку із господарською спорудою - сараєм літ. «В», припинивши право спільної часткової власності на цей об`єкт.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником нерухомого майна: житлового будинку (без земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до правовстановлюючих документів, а саме договору - купівлі продажу від 22.02.2005 року йому належить 63/100 часток житлового будинку садибного типу під літерою «А», площа житлового будинку складає: загальна площа 89,3 кв.м, житлова площа - 60,6 кв.м, до будинку належали на момент укладення договору сарай Б, В-1, огорожа-1 станом на 22.02.2005 року.

Інша частина будинку належала ОСОБА_2 - 37/100 ідеальних часток житлового будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.1967 року, посвідченого Любарською держнотконторою. Під час інвентаризації 17.08.2023 року нового будівництва не виявлено. Сарай літ. «В» знесений, загальна площа 89,3 кв.м, житлова площа - 60,6 кв.м.

Оскільки спільна часткова власність відповідно до законодавчих норм вимагає спільного утримання та управління майном, а дійти згоди із відповідачем з цих питань не виявляється можливим (другий співвласник помер, а інформація про спадкоємців відсутня), він вимушений звертатися до суду.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано з КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради інвентарну справу на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та з Бердичівської державної нотаріальної контори інформацію щодо спадкоємців ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31 -32).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22116.2023 в справі призначена судова будівельно-технічна експертиза та зупинено провадження в справі (а.с.49 -50).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.05.2024 відновлено провадженні у справі (а.с.98).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.07.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.103).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи в її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала, просила задоволити.

Представник Бердичівської міської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22.02.2005 року, реєстровий номер 3-273 ОСОБА_1 являється власником 63/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за номером 478484 (а.с.19 -20).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6707762 від 11.03.2005, будинок за адресою: АДРЕСА_1 в частці 63/100 зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.21).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №350671399 від 17.10.2023, реєстраційний номер майна: 9819078, тип майна - будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про власників: ОСОБА_2 власник 37/100 часток будинку, згідно договору купівлі-продажу, р.№827, 22.09.1967, посвідчений Любарською держнотконторою, ОСОБА_1 власник 63/100 часток, згідно договору купівлі-продажу, ВСА 154258 р.№3-273,22.02.2005, посвідчений Бердичівською держнотконторою О.М. Пашинський (а.с.8-9).

На замовлення ОСОБА_1 17.08.2023 КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-12).

Крім того, 21.09.2023 КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Характеристика будинковолодіння: частина житлового будинку літ.«А» із господарською спорудою, загальною площею 55,0 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м, в т.ч., яка складається із житлових кімнат площею: 1-2- 13,7 кв.м, 1-5-11,9 кв.м, 1-6-14.3 кв.м та нежитловою площею- 15,1 кв.м, яка складається із коридору - 1-1-5,3 кв.м, кухні - 1-3-7,2 кв.м, санвузла - 1-4-2,6 кв.м (згідно технічного паспорту на будинок) і за адресою: АДРЕСА_1 та складає 63/100 ідеальні частки житлового будинку із господарською спорудою - сараєм літ. «В» (а.с.13-17).

Згідно Висновку КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна серії АЕ №001067 від 03.10.2023, житловий будинок загальною площею 89,3 кв.м, житлова площа 60,6 кв.м, ідентифікатор об`єкта: 94 за технічними показниками може бути поділено (а.с.18).

Відповідно до довідки КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради №1664 від 22.09.2023, згідно наявних даних паперових носії, станом на 31.12.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований по праву приватної власності за ОСОБА_1 - 63/100 ід.часток, згідно договору купівлі-продажу,ВСА 154258 р.№3-273,22.02.2005, посвідчений Бердичівською держнотконторою; за ОСОБА_2 - 37/100 ід. часток будинку, згідно договору купівлі-продажу, р.№827, 22.09.1967, посвідчений Любарською держнотконторою (а.с.22).

На будинковолодіння - житловий будинок АДРЕСА_1 заведено інвентаризаційну справу №4797 (матеріали інвентаризаційної справи, а.с.23-25).

Як вбачається з інформації, наданої Бердичівською державною нотаріальної конторою №1050А/01-16 від 02.11.2023 згідно відомостей зі Спадкового реєстру: інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74576756 від 32.11.2023 року), щодо майна ОСОБА_2 не відкривалась, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.41-42).

Отже судом встановлено, що співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_2 власник 37/100 часток будинку, згідно договору купівлі-продажу, р.№827, 22.09.1967, посвідчений Любарською держнотконторою (яка померла та спадкоємці відсутні) та ОСОБА_1 власник 63/100 часток, згідно договору купівлі-продажу, ВСА 154258 р.№3-273,22.02.2005, посвідчений Бердичівською держнотконторою.

У статті 41 Конституції України закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина - непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. За вимогами частин першої та другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майно, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Тобто житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У частині другій статті 367 ЦК України визначено, що в разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 367, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що поділ жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин, то поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 р. у справі №6 -12цс13).

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року (у справі № 6-12цс13), від якої на даний час не відійшов Верховний Суд.

Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Також, в абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

За клопотанням представника позивача в справі проведена судова будівельно-технічна експертиза. З висновку експертів ОСОБА_4 за результатами проведення експертизи від 20.05.2024 року № 707/05-2024 слідує: Дійсна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 без врахування земельного компоненту в цінах на дату проведення дослідження, становить: 774 400 (сімсот сімдесят чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок, в тому числі вартість 63/100 частки - 487 872 (чотириста вісімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 00 копійок; здійснити поділ житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як передбачено п. 6 постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 (із змінами), вбачається технічно можливим, за умови відступу від ідеальних часток співвласників; на розгляд суду пропонується технічно можливий варіант поділ житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який розроблений із відступом від ідеальних часток співвласників.

Можливий варіант поділ житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, із зазначенням розміру частки по вартості, що становлять приміщення та господарські будівлі і споруди, які пропонуються виділити викладено у дослідницькій частині в таблиці № НОМЕР_1 (Варіант 1) і зображено на схемі в додатку № 2.(а.с.62-95).

При варіанті 1 поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 , власнику 63/100 частки житлового будинку виділяються приміщення: 1-1 коридор 5,3 кв.м, 1-2 житлова кімната 13,70 кв.м., 1-3 кухня 7,20 кв.м, 1-4 санвузол 2,60 кв.м, 1-5 житлова кімната 11,90 кв.м, 1-6 житлова кімната 14,30 кв.м.Всього по будинку 55,00 кв.м. Господарські будівлі та споруди: Б сарай-літня кухня. Всього 605563 кв.м( а.с 59-95).

Запропонований варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 відповідає фактичному порядку користування, що склався на дату проведення дослідження, а також приміщення які перебувають у користуванні співвласників фактично є ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку та інженерні системи загального користування .

Статтею 152 ЖК України передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання - улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Водночас, при поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Отже отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 654/2080/17-ц (провадження № 61-3792св19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 361/2430/18-ц (провадження № 61-12338св20).

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з огляду на викладене позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, а під час розгляду справи 10754,10 грн витрат за проведення судової будівельно-технічної та оціночної експертизи.

Відповідно до ч. 3, ч.4 ст.134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи, дійсну (ринкову) вартість частини спірного житлового будинку, яка належить позивачу, визначено в розмірі 487872,00 грн та становить ціну позову.

Відповідно до ч.2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Враховуючи визначену судом ціну позову, розмір недоплаченого судового збору, який підлягає стягненню з позивача на користь держави, становить 3805,12 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,211,247,258,263-265,354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про виділення в натурі частки домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , у власність, як окреме домоволодіння, в натурі 63/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , зокрема приміщення: 1-1 коридор 5,3 кв.м, 1-2 житлова кімната 13,70 кв.м., 1-3 кухня 7,20 кв.м, 1-4 санвузол 2,60 кв.м, 1-5 житлова кімната 11,90 кв.м, 1-6 житлова кімната 14,30 кв.м., всього по будинку 55,00 кв.м. Господарські будівлі та споруди: Б сарай-літня кухня. Всього по будівлям та спорудам 605563 кв.м. і відповідно визнати за ОСОБА_1 право власності, як на самостійний об`єкт права власності.

Вважати невід`ємною частиною рішення суду Таблицю №24 (варіант 1) схеми №2 судової будівельно-технічної експертизи.

Припинити право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) на користь держави 3805,12 грн недоплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 серпня 2024 року

Суддя: Т.М. Вдовиченко