Справа № 953/1537/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю: секретаря судових засідань Кот Я.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якої просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.09.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №975. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_3 .
В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що 07 вересня 2012 року між нею (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис номер 975. Спочатку їх сімейне життя складалось добре, вони мешкали разом, вели спільне сумісне господарство. Але з часом сталось так, що відносини між ними поступово погіршились. Після народження другої дитини вони взагалі почали більшу частину часу мешкати окремо. Вона з дітьми у квартирі, а чоловік у помешканні своєї мами. В березні 2022 році позивачка разом з двома дітьми виїхала на тимчасове місце проживання до Польщі через війну. Фактично від того моменту всі зв`язки (які ще були на той час) емоційні, фізичні та економічні між нею та відповідачем припинилися, тобто практично два роки тому. На цей час вона не має наміру повертатись до України. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час (практично два роки) мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, вони не ведуть спільне сумісне господарство. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Неповнолітні діти за погодженням з відповідачем проживають з позивачкою в Польщі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024 справу передано для розгляду головуючій судді С.М. Лисиченко.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
28.03.2024 відповідачем подано до суду заперечення на позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач вказує на те, що він заперечує проти наведених доводів позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві про розірвания шлюбу від 12 лютого 2024 року з наступних підстав: 07 вересня 2012 року вони з позивачкою ОСОБА_1 зареєстрували шлюб і мешкали з нею як подружжя до 24 лютого 2022 року в квартирі, яка належить його матері ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_1 . Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . До 20 березня 2022 року вони мешкали разом в одній квартирі, шлюбні відносини між ними не припинялися. В усіх сімейних негараздах він намагався знайти примирения, для чого робив і робить все можливе. Протягом їх шлюбу він працював один, а дружина була домогосподаркою. Брав активну участь у веденні домашнього господарства, також надавав матеріальне забезпечення сім`ї. Займався вихованням дітей і буде займатися завжди. Купував речі, надавав дружині кошти необхідні для належного забезпечения розвитку дітей та сім`ї, сприяв у навчанні дітей, як у дитячому садку, так і в школі та позашкільних навчальних і спортивних закладах. Він постійно виявляв увагу та ставився з повагою до позивачки та її батьків, не перешкоджав спілкуванню з ними, навіть сприяв, вони разом приїздили до них у гості. Протягом усього подружного життя жодного разу не зрадив своїй дружині. Відповідач вважає, що їхні сімейні стосунки були добропорядиі та наповнені взаємною повагою й любов`ю. Позивачка зазначає, що після народження другої дитини вони почали більшу частину часу мешкати окремо, на що він має заперечення. Подружні відносини у них не припинялись. У 2019 році з настанням COVID-19 його сім`я зазнала погіршення матеріального становища, тому він вимушений був брати роботу додому й працювати до пізньої ночі, на що скаржилась його дружина, так як квартира була однокімнатна. Тому він вимушений був інколи увечері, після того як діти та дружина підуть спати, працювати у помешканні його матері в сусідньому дворі. За згодою з дружиною, щоб не турбувати дітей з приходом у ночі, він приходив додому вранці, та відводив дітей до школи в дитячого садка. Для покращения житлових умов родини, він також проводив по вечорам ремонт в оселі де мешкає його мати. щоб по закінченню здійснити обмін, вона переїхала до однокімнатної квартири де мешкала його сім`я, а вони до трикімнатної. Потім, за згодою з дружиною, у 2020 році він йде навчатися до аспірантури Харківського державного біотехнологічного університету м. Харкова для покращення соціального та матеріального становища сім`ї, що робить до теперішнього часу. Проводить активну наукову діяльність, приймає участь у конференціях, публікується у фахових періодичних наукових виданнях. Протягом всього часу він не нехтував своїми обов`язками щодо сім`ї. В період гострої фази війни лютого-березня 2022 року (поки сім`я перебувала у Харкові), їх район зазнавав обстрілів (ушкодження отримали сусідні домівки). Працювати у звичному режимі він не мав можливості, бо з перших днів війни його підприємство опинилося в зоні активних бойових дій (у подальшому було встановлено, що воно зазнало значних втрат, спричиненими бойовими діями, було відкрите кримінальне провадження (виділення матеріалів досудового розслідування) та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на даний час слідство триває. Отримувати дохід від своєї діяльності стало неможливим. Забезпечити безпеку родині було неможливо. Вся ця сукупність факторів призвела до прийняття рішення евакуювати сім`ю в більш безпечне місце. Дійшовши згоди, прийняли рішення на час бойових дій його дружині, дітям, і мати ОСОБА_8 (у якої мешкають родичі у Польщі) та сім`ї його рідного брата, його дружині та двом дітям виїхати до Польші разом. Спочатку вони всі разом проживали в одному помешканні, потім через декілька місяців вони роз`їхались. Основний дохід, який він отримував з початку бойових дій стала стипендія за навчання в аспірантурі. Більшу частину якої він перераховував на розрахунковий картковий рахунок батька його дружини ОСОБА_9 , бо на момент бойових дій була тільки у нього міжнародна банківська картка, з якою виїхала його дружина до Польщі (на цю картку приходили гроші в перші три місяці і для сім`ї його брата, що становила половина від отриманої суми). Також при виїзді його сім`ї до Польщі, його дружина взяла з собою частину сімейних накопичень. Протягом всіх двох років він перераховував значну суму стипендії його дружині, про що вона знала і отримувала. В продовж перших півроку, з моменту від`їзду, вони спілкувались добре (кожного дня), він продовжував вирішувати сімейні питання, виходячи з своїх можливостей, з дітьми не припиняв відносини, намагався зробити все, щоб вони не відчували розлуки з батьком. На протязі всього часу до вересня 2023 року активно спілкувався з дітьми (кожного дня, бувало не одну годину, був в курсі їх життя, допомагав з навчанням доньки в українській школі, сину читав казки, займались спортивною гімнастикою по відео конференції мессенджеру, грали в шахи та вів бесіди щодо виховання). Впродовж перебування його сім`ї в Польщі, він робив коштовні покупки з сімейних накопичень, що залишились у нього, для належного виховання та розвитку дітей, таких як планшет, телефон, комп`ютер (ноутбук), навушники, годинники, масажери, прикраси з срібла, а також багато інших речей для повсякденного життя (всі ці покупки були оплачені ним та доставлені кур`єрською службою Польщі на ім`я його дружини, які вона отримала в повному обсязі). Також отримувала коштовні речі й його дружина для особистого використання, прикраси з срібла, вироби з шкіри, прилади для особистої гігієни, годинник, телефон (покупка була здійснена до дня народжения останньої за участі її батька) та іншого. З часу, коли дружина дізналася про значні збитки його підприємства, які були спричинені бойовими діями, спілкування стало напруженим. В квітні 2023 року він підняв бесіду про те, що його син повинен навчатися в українській школі дистанційно, а не тільки у польській школі на, що отримав відповідь, що вона не збирається сприяти навчання сина. Він подав заяву, якій був присвоєний унікальний номер, в системі електронної реєстрації в закладах загальної середньої освіти, 311432 до вступу в місцеву школу Харківська Гімназія № 55 Харківської Міської Ради Харківської області, де вже навчається донька, та син був зарахований до навчання, а згодом переведений на сімейне навчання за погодженням з ним. Він не одноразово пропонував свою допомогу у навчанні дітей, але з вересня 2023 року його спілкування з дітьми звели нанівець, відповідь на дзвінок та мессендж телефона міг чекати декілька днів. Про стан дітей він дізнавався у батька його дружини, але з кінця грудня 2023 року й він припинив спілкування з ним. На зараз його спілкування відбувається тільки з донькою та в текстовому режимі мессенджера, й то не часто, та ще й тільки з його ініціативи. Також є безпідставним твердженням, що позивачка ОСОБА_1 погодила з ним питання, щодо проживання дітей з нею в Польщі, відповідач має на це заперечення. Вважає доцільним врахувати Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» № 11 віл 21.12.2007 року (із змінами), а також згідно зі статтями 141 та 157 СК України, що батьки мають рівні права та вирішуються спільно, щодо виховання дітей. Також, виходячи з позову, позивачка безапеляційно стверджує про те, що діти будуть проживати з нею за межами України, але при цьому не враховує його права та інтереси, тому з даним твердженням повністю не погоджується. Бо таким чином він втрачає можливість виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідач вважає, що їхні сімейні стосунки не повинні бути припинені, бо вони виховують двох малолітніх дітей, громадян України, та він кохає свою дружину.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.03.2024, за клопотання відповідача надано сторонам по справі строк для примирення терміном на чотири місяці.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.07.2021 провадження у справі відновлено, призначено судове засідання.
Позивачка у судове засідання, яке призначене на 22.08.2024, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. В прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить суд розглядати справу без її участі. Також, електронним та поштовим шляхом до суду надійшли заяви позивачки ОСОБА_1 , відповідно до яких позивачка вказує, що підтримує свої вимоги та аргументи, викладені в позові. Просить суд задовольнити її позов в повному обсязі, оскільки за час, наданий судом для примирення подружжя, відповідач жодного разу не вчинив дій які б могли призвести до їхнього примирення та збереження родини. Вони з дітьми й далі мешкають разом, а відповідач мешкає окремо від них. Дії відповідача пов`язані з внесенням заяви про надання строку на примирення були направлені на затягувания судового розгляду. Позивачка й на далі не баче можливості відновлення подружніх стосунків з відповідачем.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно частини 4 статті 223 ЦПК України постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.09.2012, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , укладено шлюб, зареєстрований 07 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №975. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_3 , дружини ОСОБА_3 .
Від шлюбу сорони мають спільних дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.07.2013, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №462; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 03.06.2016, виданого Київським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №224.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України ).
Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
За змістом указаної норми суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
Наданий сторонам строк для примирення бажаного результату не дав, позивачка наполягає на розірванні шлюбу.
Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей, суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, суд залишає позивачці ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_3 .
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 07 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №975.
Прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити « ОСОБА_3 ".
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя- С.М. Лисиченко