Справа № 165/3104/22
Провадження № 2/165/66/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінстандарт" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

21 листопада 2022 року ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінстандарт" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказує на те, що 14 серпня 2018 року між АТ "Креді Агріколь Банк" та ОСОБА_1 укладено комплексний договір №6/2938563, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 48743,60 грн. на споживчі потреби на строк до 13 серпня 2023 року. 06 липня 2020 року між АТ "Креді Агріколь Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінстандарт" укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, зокрема і за кредитним договором відповідача. 11 серпня 2020 року, відповідно до реєстру прав вимог до договору, право грошової вимоги за кредитним договором, перейшло до позивача. Станом на 01 листопада 2022 року відповідачем належним чином не були виконані взяті на себе зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів (внесків) на погашення кредиту. З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінстандарт" заборгованість за кредитним договором №6/2938563 від 14 серпня 2018 року у розмірі 60 213,87 грн., що включає: 35 755,66 грн. заборгованості по тілу кредиту; 1627,42 грн. заборгованості за відсотками; 5 605,05 грн. заборгованості за комісією; 2 739,25 грн. пеню; 14 486,04 грн. інфляційне збільшення. Просить також стягнути з відповідача в користь позивача 2481 грн. судового збору.

Ухвалою від 30 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву (а.с.35).

Після скасування заочного рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 лютого 2023 року, ухвалою від 04 травня 2023 року справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с.69).

Представник позивача ОСОБА_2 раніше подав до суду клопотання, в якому просив суд розглядати справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами та письмовими доказами (а.с.39).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача - адвокат Свередюк Ю.А. подала до суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірителя, просила відмовити у позові. У письмових поясненнях, які долучила до матеріалів справи виклала власні обгрунтування та заперечення щодо вимог ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" (а.с.108-114).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з комплексним договором №6/2938563 від 14 серпня 2018 року ПАТ "Креді Агріколь Банк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір та договір страхування, якими узгодили, що банк надає позичальнику кредит у сумі 48 743,60 грн. строк на 60 місяців з 14.08.2018 р. по 13.08.2023 р., а позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (а.с.6-7).

Згідно з п.4 договору сторони обумовили, що ТзОВ "Страхова компанія "АХА Страхування життя" від імені якого діє ПАТ "Креді Агріколь Банк", застрахувало майнові інтереси страхувальника ОСОБА_1 .

Відповідно до п.5 цього договору страхова сума становила 46 600 грн., сума страхової премії 2 143,60 грн., а страховий тариф складав 4,6%.

Згідно з заявою-анкетою №02018-004 від 14.08.2018 на отримання готівкового кредиту "Свобода" (а.с.8-9) та паспорту споживчого кредиту (а.с.10-12), сума кредиту склала 48 743,60 грн., строк кредиту становив 60 місяців, ставка по кредиту 11% річних, комісійна винагорода 2,30 %.

Згідно з договором №1-2020 від 06 липня 2020 року АТ "Креді Агріколь Банк" відступив права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінстандарт". Первісний кредитор передав новому кредитор права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с.20-24)

Витягом з реєстру прав вимог (а.с.25) підтверджується, що новому кредитору ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінстандарт" перейшло право вимоги за кредитним договором укладеним первісним кредитором з ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 42 988,58 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором. Випискою з рахунку підтверджується отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів (а.с.14).

Заборгованість ОСОБА_1 за договором №6/2938563 від 14 серпня 2018 року, станом на 01 листопада 2022 року, за підрахунком позивача, становить всього 42988,58 грн. і включає: 35755,66 грн. заборгованості по тілу кредиту; 1627,42 грн. заборгованості за відсотками; 5605,05 грн. заборгованості за комісією.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих зобов`язань за договором на її адресу позивачем направлена вимога про повне дострокове погашення кредиту. Посилаючись на умови договору та ст.1050, ст.1054 ЦК України, позивач вимагав сплатити заборгованіть за договором №6/2938563 від 14 серпня 2018 року в розмірі 42 988,58 грн. Направлення відповідачу вимоги підтверджується відміткою Укрпошти у списку відправлень (а.с.18).

Зазначену вимогу боржником залишено без відповіді та без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 5605 грн. за вищевказаним договором, суд зазначає наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитуванняу частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з Додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.3.2 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі №755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі №168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі №755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).

З урахуванням викладеного, оскільки позивач не зазначив перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої комісії у розмірі 5605,50 грн.

Також, відповідно до п.3.1 договору та ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2739,25 грн. та 14486,04 грн. інфляційнійних втрат, що вирахувані та наведені ним в розрахунку (а.с.4-5).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, пунктом 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (пункт доповнено згідно із із Законом № 691-20 від 16.06.2020) у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон №2120-IX) також доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на вищевикладене, у позивача відсутні правові підстави нараховувати та стягувати з відповідача платежі, що передбачені ст.625 ЦК України, в період з серпня 2020 року по вересень 2022 року, а тому вимоги в цій частині суд вважає також безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження представника позивача щодо відсутності доказів проведення розрахунків за договором відступлення права вимоги та оплати повної вартості прав вимоги, як безумовної підстави для переходу прав кредитора, суд вважає необгрунтованими, оскільки в п.3.1 договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань від 06 липня 2020 року, сторони домовилися, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання відповідного Реєстру прав вимог за зразком наведеним в Додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором у розмірі 37383,08 грн., тобто за тілом кредиту та нарахованими відсотками.

Оскільки пунктом 9 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ групи, а відповідач ОСОБА_3 , як встановлено судом є інвалідом ІІ групи (а.с. 57), то пропорційно задоволеним вимогам судовий збір у розмірі 1538,22 грн. суд компенсує позивачу за рахунок держави.

Керуючись ст.13, ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст.279 ЦПК України, на підставі ст.610, ст.611, ст.1050 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінстандарт"(, адреса: вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, 02000) 37 383 (тридцять сім тисяч триста вісімдесят три) грн. 08 коп. заборгованості за договором №6/2938563 від 14 серпня 2018 року, що включає 35755 (тридцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 66 коп. заборгованості за тілом кредиту, 1 627 (одна тисяча шістсот двадцять сім) грн. 42 коп. заборгованості за відсотками.

Судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, що сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінстандарт"(, адреса: вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, 02000), в розмірі 1538 (одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) грн. 22 коп. компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк