КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/1668/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8888/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вовчука Миколи Васильовича в інтересах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року у складі судді П`ятничук І.В.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року АТ «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ "Ощадбанк") звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість у розмірі 67 695 грн 32 коп та судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, 02.12.2019 між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_2 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу № 913090011.

Згідно висновку-рішення АТ "Ощадбанк" № 669325188/061219 від 06.12.2019 ОСОБА_2 було встановлено ліміт (відновлювальну кредитну лінію) у розмірі 60 000 грн зі сплатою відсотків у розмірі 38 % річних.

Вказано, що позивач належним чином виконав умови договору та надав кошти в користування відповідачу, але відповідач не виконує належним чином умов договору.

Крім того, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 після смерті якого з заявою про прийняття спадщини звернулась донька покійного ОСОБА_1 .

Станом на 16.01.2021 заборгованість ОСОБА_2 становила 67 695 грн 32 коп, з якої: 58 334 грн 50 коп - заборгованість по основному боргу, 9 204 грн 96 коп - заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом, 109 грн 97 коп - сума 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 45 грн 89 коп - сума 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 67 695 грн 32 коп за кредитним договором відповідно до частки успадкованого майна.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року в позові АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»,посилаючись на необґрунтованість, невідповідність рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року нормам матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в п. 4.1 заяви про приєднання проставленням власноруч свого підпису клієнт, серед іншого підтверджує своє письмове клопотання на отримання кредиту.

Вказано, що ОСОБА_2 , на момент підписання заяви про приєднання до договору ДКБО був обізнаний з паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, оскільки дані документи є додатками як до заяви до приєднання так і до договору ДКБО, та розміщені у відкритому доступі на сайті www.oschadbank.ua.

Також вказано, що суд залишив поза увагою доводи позивача що підкріплені належними та допустимими доказами, при цьому не був позбавлений можливості, у випадку наявності сумнівів щодо будь-яких доводів, на які посилався позивач, при відсутності від відповідача відзиву, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, витребувати від позивача документи/письмові/усні пояснення, або призначити справу до судової розгляду з викликом/повідомленням сторін.

Крім того з урахуванням розгляду справи без виклику, скаржник вважає за необхідне дослідження судом апеляційної інстанції виписок по рахунках, які не були витребувані судом першої інстанції.

Звертає увагу скаржник й на те, що судом першої інстанції безпідставно поклав обов`язок доказування на позивача, оскільки не врахував вимоги чинного законодавства, які стосуються спадкування, а саме, згідно з ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Від ОСОБА_1 надійшли пояснення, в яких вона просила рішення районного суду залишити без змін, посилаючись на недоведеність позивачем своєї позиції, а також не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями та яка його вартість.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається зі справи, що 02.12.2019 шляхом підписання Заяви про приєднання № 57355311/021219 до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), ОСОБА_2 беззастережно приєднався до ДКБО в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (а.с. 7-8).

Як вбачається заяви Банк відкрив на ім`я ОСОБА_2 поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету "Мій комфорт".

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 після смерті якого з заявою про прийняття спадщини звернулась донька покійного ОСОБА_1 (а.с. 16, 38).

Як зазначає позивач, відповідачу встановлено відновлювану кредитну лінію в розмірі 60 000 грн зі ставкою 38 % річних за користування кредитними коштами, відповідно до висновку-рішення АТ "Ощадбанк" № 669325188/061219 від 06.12.2019.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за кредитним договором станом на 16.01.2021 становить: 67 695 грн 32 коп, з якої: 58 334 грн 50 коп заборгованість по основному боргу, 9 204 грн 96 коп заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом, 109 грн 97 коп - сума 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 45 грн 89 коп - сума 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивач не обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.12.2019, посилався на висновок-рішення АТ "Ощадбанк" № 669325188/061219 від 06.12.2019 в якому вказано суму ліміту (відновлюваної кредитної лінії)/кредиту та процентну ставку. Проте матеріали справи не містять вказаного висновку-рішення та підтверджень, що саме цей висновок-рішення розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Визнаючи долучені до справи докази неналежними, районний суд дійшов висновку про відмову у позові за недоведеністю.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений Договором або Законом (ст. 612 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтями 1216 та 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У відповідності до підрозділу 1.12. листа Верховного Суду України від 01.07.2017 "Висновки Верховного Суду України, викладених в постановах, прийнятих по результатам розгляду справ на підставі, передбачених п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 355 ГПК України, за І півріччя 2017 г.") згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Частиною другою та частиною четвертою статті 25 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється у момент її смерті.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У спірних правовідносинах на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Надаючи оцінку наданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.

Заявляючи позовні вимоги, АТ "Державний ощадний банк України" посилалося на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви про приєднання № 57355311/021219 від 02.12.2019.

На підтвердження умов договору АТ "Державний ощадний банк України" надало суду копію заяви про приєднання № 57355311/021219 від 02.12.2019, розрахунок суми заборгованості по кредитному договору.

Згідно із п. 4.2. Заяви про приєднання всі терміни та скорочення, що вказані, за текстом цієї Заяви, вживаються в значеннях, визначених Договором, з якими Клієнт ознайомлений на момент підписання цієї Заяви про приєднання.

Відповідно до п. 4.3. Заяви про приєднання ця Заява про приєднання оформлена (заповнена та підписана) у двох примірниках, по одному для Клієнта та для AT «Ощадбанк» та є документом, що підтверджує укладення Договору.

Як зазначалось вище, та вказано в п. 4.1 Заяви про приєднання проставленням власноруч свого підпису під цією Заявою про приєднання Клієнт, серед іншого підтверджує своє письмове клопотання на отримання Кредиту.

Отже, зі змісту умов договору вбачається, що сторонами погоджено усі істотні умови договору, зокрема, умови кредитування та розмір процентів за користування кредитними коштами.

Досягнення сторонами у встановленій законом формі 02.12.2019 згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору та скріплення такого їх волевиявлення підписами на правочині свідчить про виникнення у кожної із його сторін взаємних зобов`язань, у якому обов`язку позикодавця надати кредитні кошти, кореспондує обов`язок позичальника повернути суму позики, та сплатити проценти, належні відповідно до статті 1048 ЦК України.

За загальним правилом зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 559 ЦК України).

Також факт наявності кредитних правовідносин між сторонами додатково підтверджується випискою по рахунку позичальника, № 9419, з якої вбачається, що ОСОБА_2 09.12.2019 на його картковий рахунок № НОМЕР_2 було встановлено ліміт кредитування у розмірі 60 000 грн.

Починаючи з 09.12.2019 позичальник почав даним лімітом користуватись, а з 08.01.2020 - частково повертати кредитні кошти.

Згідно висновку-рішення AT «Ощадбанк» №669325188/061219 від 06.12.2019 ОСОБА_2 за цільовим призначенням «кредитування на споживчі цілі» за номером рахунку НОМЕР_1 встановлено ліміт (відновлювальну кредитну лінію) у розмірі 60 000 грн Процентна ставка визначена у розмірі 38% річних.

Отже, надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують факт виникнення кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , як спадкоємиці померлого ОСОБА_2 за кредитним договором від № 57355311/021219 від 02.12.2019.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як ухвалене з неповним зясування обставин справи, порушенням положень процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Аналізуючи належні та допустимі докази на підтвердження надання банком позичальнику кредитних коштів та розміру заборгованості за тілом кредиту, колегія апеляційного суду ураховує, що у підписавши заяву про приєднання № 57355311/021219 від 02.12.2019 позичальник визнав наявність у нього зобов`язання перед АТ "Державний ощадний банк України".

З наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором наявна інформація про основну суму боргу, а також суми, які вносилися померлим ОСОБА_2 на погашення кредитної заборгованості.

При цьому апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 14 липня 2020 року в справі № 367/4970/13-ц, заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.

Згідно з позицією Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц визначено, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

В постанові від 02 липня 2020 року в справі № 753/16745/15-ц Верховним Судом підтримано позицію суду апеляційної інстанції про те, що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору і є належним доказом.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачкою у справі не спростовано обставин отримання та використання кредитних коштів та розміру заборгованості, зазначеного в наданому позивачем розрахунку, який узгоджується зі змістом договору, а отже є належним доказом.

Також як вбачається з матеріалів справи, до апеляційної скарги банк надав виписку по рахунку ОСОБА_2 , копію висновку-рішення AT «Ощадбанк» №669325188/061219 від 06.12.2019 відповідно до якого ОСОБА_2 за цільовим призначенням «кредитування на споживчі цілі» за номером рахунку НОМЕР_1 встановлено ліміт (відновлювальну кредитну лінію) у розмірі 60 000 грн.

За ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, наприклад, якщо новий доказ з`явився після розгляду справи судом першої інстанції або раніше був недоступний заявнику. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Колегія суддів вважає, що надані стороною позивача докази, зокрема, виписка по рахунку та висновок-рішення AT «Ощадбанк» №669325188/061219 від 06.12.2019 за своєю правовою природою та наявністю в матеріалах справи інших належних та допустимих доказів, не є новими доказами, а лише додатково підтверджують обґрунтованість позовних вимог в частині позову про стягнення заборгованості по тілу кредиту. Саме тому апеляційний суд бере такі докази до уваги.

Окрім зазначеного, колегія суддів враховує також і зміст оскаржуваного рішення суду, яким визнано доведеним факт користування позичальником кредитними коштами.

Згідно даних долученого до справи розрахунку, на виконання умов договору, позичальником періодично вносилися платежі й станом на дату його смерті - 21.09.2020, кредитна заборгованість становить 58 334 грн 50 коп (а.с.9).

Належних та допустимих доказів на спростування указаних обставин, до справи не долучено.

Відтак, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог АТ "Державний ощадний банк України" про стягнення суми, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 58 334 грн 50 коп.

З урахуванням викладеного, обставин справи та долучених доказів, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При цьому, колегія суддів перевіряючи вимоги про застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення 3%, нарахованих на борг по тілу кредиту, враховує зміст долученого до справи відповідного розрахунку, у якому відсутня інформація про те, з чого складається узагальнена сума 109 грн 97 коп, остільки у графі нарахування указаного боргу за заявлений період значаться нулі (а.с.9).

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підстав доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Решта вимог про стягнення 9 204 грн 96 коп, яка складається із заборгованості по сплаті процентів та комісії за користування кредитом та 45 грн 89 коп - 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам не підлягає задоволенню, остільки до справи не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , підписуючи заяву про приєднання, був ознайомлений саме з висновком-рішенням АТ «Ощадбанк» від 06.12.2019 та погодився з тим, що процентна ставка за користування кредитом становить саме 38%.

При вирішенні спору в зазначеній частині, колегія суддів керується також висновками Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/1780/17, відповідно до яких у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Отже, за наслідками вирішення спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 , як спадкоємець майна померлого ОСОБА_2 зобов`язана повернути борг, який виник у спадкодавця перед фінансовою установою в частині основного зобов`язання.

За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає сума грошових коштів, у розмірі 58 334 грн 50 коп.

У задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України, із ОСОБА_1 на користь АТ "Державний ощадний банк України" підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в розмірі 5 782 грн (86,17 % від ціни позову).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Вовчука Миколи Васильовича в інтересах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27) суму у розмірі 58 334 грн 50 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27) витрати по сплаті судового збору в сумі 5 782 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: