УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 727/9503/23

провадження № 61-17329ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівців від 17 жовтня 2023 року

та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року

у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Шевчук Віталій Анатолійович, на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Шевчука В. А. (далі - Перший ВДВС міста Чернівці Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ)) щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на суму 108 222,40 грн;

- визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати індексації аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на суму 108 222,40 грн;

- зобов`язати старшого державного виконавця Першого ВДВС міста Чернівці Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Шевчука В. А. здійснити перерахунок заборгованості за аліментами

у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Шевченківський районний суд міста Чернівців ухвалою від 17 жовтня

2023 року скаргу ОСОБА_2 задовольнив.

Визнав неправомірними дії старшого державного виконавця Першого ВДВС міста Чернівці Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (місто

Івано-Франківськ) Шевчука В. А. щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати індексації аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на суму 108 222,40 грн.

Визнав неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати індексації аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на суму 108 222,40 грн.

Зобов`язав державного виконавця Першого ВДВС міста Чернівці

Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) здійснити перерахунок заборгованості з індексації аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Чернівецький апеляційний суд постановою від 30 листопада 2023 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівців від 17 жовтня 2023 року залишив без змін.

Шевченківський районний суд міста Чернівців додатковою ухвалою

від 27 жовтня 2023 року стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Першого ВДВС міста Чернівці Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Судові рішення мотивовані тим, що державний виконавець допустив порушення норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), застосував неправильний алгоритм та формулу для розрахунку суми індексації аліментів. Зазначене є підставою для зобов`язання державного виконавця здійснити вказаний розрахунок повторно із дотриманням норм законодавства та Порядку № 1078.

У касаційній скарзі, поданій 05 грудня 2023 року через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд ухвалою від 12 січня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці: надати докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії касаційної скарги; додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У січні 2024 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 12 січня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої надані докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії касаційної скарги; доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону.

Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду

від 12 січня 2024 року, усунуті.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає порушення судами норм процесуального права та посилається на пункти 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявниця вказує на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі

№ 947/14712/20 (провадження № 61-7126св21), в якій суд касаційної інстанції навів алгоритм розрахунку індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій одиниці.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що на виконанні у Першому ВДВС у місті Чернівці

Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист 2-2375/12, виданий Шевченківським районним судом міста Чернівців 20 березня 2013 року про стягнення аліментів

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 800 грн, щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2012 року і до повноліття дитини з подальшою індексацією відповідно до закону.

Стрийський міськрайонний суд Львівської області рішенням від 24 березня 2016 року у справі 456/115/16-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення суми індексації аліментів задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму індексації аліментів у розмірі 6 311,20 грн (рішення набрало законної сили 05 квітня 2016 року).

Стрийський міськрайонний суд Львівської області рішенням від 24 жовтня 2017 року у справі № 456/1806/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення суми індексації аліментів задовольнив частково. Стягнув

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму індексації аліментів за період

з січня до травня 2016 року включно в розмірі 2 880,59 грн (рішення набрало законної сили 04 листопада 2017 року).

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Із розрахунку заборгованості індексації аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 державний виконавець визначив розмір індексації аліментів за період з квітня 2014 року до грудня 2022 року у розмірі 108 222,40 грн.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права та обов`язки виконавців передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами третьою, четвертою, восьмою статті 71 Закону України

«Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (далі - СК України). Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» (від 03 липня 1991року № 1282-XII). У частині першій статті 2 цього Закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився.

Верховний Суд України у постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13, висловив позицію про те, що «розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої

статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно

з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку № 1078.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 4 Закону України

«Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01 січня 2016 року)

у частині першій статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» величину «101» замінено величиною «103».

Отже, з правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсоток до 01 січня 2016 року, з 01 січня 2016 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотки.

При цьому, з огляду на Порядок № 1078, зокрема Додаток 1 «Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації» до Порядку, індексація проводиться щомісячно (колонка «Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації» у таблиці Додатку 1), починаючи з місяця, у якому величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації і подальша зміна розміру індексації відбувається у разі, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком знову перевищить поріг індексації.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 104 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Таким чином, державний виконавець повинен обчислювати індекс інфляції шляхом наростаючого підсумку, починаючи з місяця встановлення розміру аліментів.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведено у додатку 2 Порядку № 1078.

Суди встановили, що розмір аліментів на утримання дитини, що був стягнутий судом у твердій грошовій сумі, визначений у сумі 800 грн.

Починаючи з липня 2017 року, після досягнення дитиною шести років та збільшення законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів, виникла необхідність приводити розмір аліментів, визначений судом, до мінімального, тобто 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законами України про державний бюджет на 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки визначений мінімальний розмір аліментів для дитини віком

від 6 до 18 років, який наведений у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

Саме такі розміри аліментів повинні були застосовуватись державним виконавцем для визначення розміру індексації.

Крім цього, державний виконавець невірно для визначення суми індексації аліментів застосував показники коефіцієнту індексації замість величини приросту індексу споживчих цін.

Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України

від 17 травня 2016року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі». При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати

50 відсотків грошового доходу платника аліментів.

Суди встановили, що Стрийський міськрайонний суд Львівської області рішенням від 24 березня 2016 року у справі 456/115/16-ц позов

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми індексації аліментів задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму індексації аліментів у розмірі 6 311,20 грн (рішення набрало законної сили

05 квітня 2016 року).

Стрийський міськрайонний суд Львівської області рішенням від 24 жовтня 2017 року у справі № 456/1806/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення суми індексації аліментів задовольнив частково. Стягнув

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму індексації аліментів за період

з січня до травня 2016 року включно в розмірі 2 880,59 грн (рішення набрало законної сили 04 листопада 2017 року).

Таким чином, вказаний період не може обчислюватись державним виконавцем у розрахунок індексації, оскільки суд першої інстанції рішеннями за період до травня 2016 року включно стягнув з ОСОБА_2 . індекс інфляції.

А тому, базовим місяцем для обчислення індексації є червень 2016 року.

Боржник ОСОБА_2 оскаржив до суду дії старшого державного виконавця Першого ВДВС міста Чернівці Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Шевчука В. А. щодо проведення розрахунку індексації аліментів з підстави недотримання положень Порядку № 1078, який набрав законної сили 24 листопада 2016 року, а індексацію аліментів нараховано за травень 2016 року.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, надав оцінку порушенням, допущеним державним виконавцем, у зв`язку з неправильним визначенням сум аліментних платежів у період з червня 2016 року до грудня 2022 року, визнав їх суттєвими та такими, що призвели до неправильного розрахунку індексаційних виплат за аліментами у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06 (провадження № 61-30741св18).

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо компетентності суду зобов`язувати державного виконавця вчиняти певні дії узгоджується із положенням частини другої статті 451 ЦПК України, згідно з яким у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) та правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постанові від 13 січня 2021 року

у справі № 2-751/2007 (провадження № 61-15422св20).

Водночас, оскільки здійснення розрахунків заборгованості за аліментами (індексації аліментів) відноситься до повноважень державного виконавця, суд обґрунтовано зазначив, що не вправі здійснювати такий розрахунок, підміняючи інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції, натомість, задля усунення порушеного права скаржника, визнав неправомірним розрахунок державного виконавця та зобов`язав державного виконавця здійснити вказаний розрахунок повторно, з чітким дотриманням норм законодавства та Порядку № 1078 та усунути виявлені судом недоліки.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого ВДВС у місті Чернівці Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції

(місто Івано-Франківськ) Шевчука В. А., оскільки останній допустив порушення, на які вказує заявник.

Подібний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 14 червня

2023 року у справі № 727/133/23 (провадження № 61-7394ск23).

Посилання в касаційній скарзі на постанову від 13 жовтня 2021 року у справі № 947/14712/20 (провадження № 61-7126св21) суд відхиляє, оскільки у вказаній справі суд касаційної інстанції розглядав спір щодо розрахунку індексації аліментів у порядку позовного провадження, відтак зробив висновки за інших фактичних обставин, а у справі, що переглядається, суди ухвалили рішення в порядку Розділу VIIЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстави для висновку, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені без додержання норм процесуального права.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви,

з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівців від 17 жовтня 2023 року (яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи) та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) Шевчук Віталій Анатолійович, на дії державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівців

від 17 жовтня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду

від 30 листопада 2023 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк