ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5795/24 Справа № 216/3607/20 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи

позивач ОСОБА_1

відповідачі: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 05 березня 2024 року ухваленого суддею Бутенко М.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області від, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У червні 2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про припинення дії правочину, стягнення моральної шкоди, яку 09.07.2020 року нею було уточнено.

Просила суд постановити рішення, яким припинити дію правочину - протокол №8, від 08.08.2017р. м. Кривий Ріг Засідання районної комісії по вирішенню земельних спорів, який затверджений печаткою «Виконавчий Комітет Центрально-Міської районної у місті ради». Стягнути з членів комісії по вирішенню земельних спорів на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн.

Свою позовну заяву обґрунтовує наступним: просить суд припинити дію правочину- протоколу №8 від 08.08.2017р. м. Кривий Ріг. Засідання районної комісії по вирішенню земельних спорів, який затверджений печаткою Виконавчого Комітету Центрально-міскої районної у місті ради, про який вона дізналась з ліста відповіді в.о. начальника головного управління Держгеокодастру у Дніпропетровській області О. Вишневського від 08.04.2020 року, у якому повідомлялось про відсутність його підпису, як суміжного користування у акті встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що є невід`ємною частиною технічною документацією землеустрою на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як порушення земельного кодексу власником земельної ділянки АДРЕСА_1 відбувалось не тільки при зведенні бетонного 3-х метрового паркану на межі (осінь 2019 р ) а і раніше, що було причиною звернення ОСОБА_1 до головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. У лісті від 05.08.2018 року за підставою в.о. начальника ОСОБА_3 повідомляється про передачу технічної документації із землеустрою до місцевого фонду документації із землеустрою, а підпис ОСОБА_1 присутній у акті встановлення та погодження. Співставляючи вищезазначені листи змістом від 30.06.2017р. за підписом заступника начальника головного управління В.М. Безкровним, отримаєм 14.04.2017р. ОСОБА_4 став користувачем земельної ділянки кадастровий номер: №:08:129:0122 при заказнику виготовлення техдокументації ОСОБА_2 , яка 24.04.2017 року викупила цю земельну ділянку згідно договору, а 20.12.2017 року отримала від місцевої криворізьської ради дозвіл на приватизацію земельної ділянки, і 11.01.2018р. зареєструвала право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , відповідно до техдокументації без наявності підпису ОСОБА_1 , згідно протоколу №8 від 08.08.2017р. засідання районної комісії по вирішенню земельних спорів.

22.05.2017 року позивачка звернулась до землевпорядника з метою надання її приватизованій земельній ділянці кадастрового номеру з занесенням до державного реєстру, де оглянувши її документи на земельну ділянку через комп`ютерну систему почали звірку меж ділянки ОСОБА_1 , та виявили, що межа з суміжною ділянкою б. 146 проведена по площі приватного будинку ОСОБА_1 , а після звернення до виробника техдокументації по суміжній ділянці 146 ТОВ „Геохора Плюс", межа змістилася на північну стіну будинку ОСОБА_1 , тому саме це є причиною звернення ОСОБА_1 до криворізької міської ради, і надання нею тримісячного терміну для вирішення спірного питання, тому 07.08.2017 року позивачка зателефонувала до комісії по вирішенню земельних спорів з повідомленням про неможливість появи на засідання комісії 08.08.2017 року, та що в неї є претензії до колишніх господарів, які не надали план меж земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 , про її як інваліда дитинства, і про відсутність уповноваженої особи для неї.

Використавши протокол №8 від 08.08.2017 року, засідання районної комісії по вирішенню земельних спорів, була приватизована 0,1000 м2, а ціна 1м2 у 2017р. була 2,500 грн., але у 2020 році ціна 1м2 стала 25,379 грн., а в підсумку, членами вищевказаної комісії районної ради було прийняте рішення: вважати за можливе погодити спільну межу земельної ділянки (яке надало можливість без відома і підпису ОСОБА_1 ) власниці домоволодіння 146 ОСОБА_2 звертатись для вирішення земельних питань до представництв Міської виконавчої влади так, як за рішенням цієї комісії з невідомих причин ОСОБА_1 стала інвалідом дитинства без існування у неї уповноваженої особи для представництва її інтересів (стала недієздатною особою, чим заподіяли позивачу приниження честі й гідності та репутації з нанесенням моральної шкоди та шкоди здоров`ю).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_2 , про припинення дії правочину, стягнення моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рашенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що підставою припинення дії правочину протоколу №8 від 08 серпня 2017 засідання районної комісії по вирішенню земельних спорів є те, що позивач заперечує проти встановлених станом на сьогодення меж суміжних земельних ділянок, що перебувають у її власності та у власності її сусідів, так як встановлення даних меж на її думку відбулося з порушенням чинного законодавства без її погодження на розробку відповідної документації, чим спричинило їй моральні страждання.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 повідомила суду неправдиву інформацію про те, що вона не змінювала межу між суміжними земельними ділянками АДРЕСА_3 .

Позивач вказує, що вона не підписувала актів від 20 березня 2017 року та від 22 травня 2017 року, у яких навпроти власника суміжної земельної ділянки №144 біля прізвища ОСОБА_1 проставлений підроблений підпис. Зазначає, що актів вона особисто не підписувала і їй невідомо, чому ці акти затверджені печаткою та підписом квартального дільничого КВ №17 ОСОБА_5 , а трикутна печатка ОСОБА_5 була видана виконавчим комітетом Центрально-Міської районної у місті ради, що є порушенням рішення зазначеної ради від 08 лютого 2013 року «Про затвердження типового положення про квартальні комітети Центрально-Міського району», де затвердження актів, які є невід`ємною частиною технічної документації із землеустрою не включено до делегованих повноважень голови квартального комітету та невиконання рішення Криворізької міської ради від 31 березня 2016 року №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», яким припиняється використання печатки квартальним дільничним уповноваженим, бо розпочали діяти ЦНАП. Звертає увагу на те, що земельна ділянка НОМЕР_1 сформована за планами першої технічної документації від 20 березня 2017 року, що доведено витягом з Державного земельного кадастру.

Позивач вважає, що 08 серпня 2017 року у дійсності не відбулося засідання районної комісії, але на папері було складено протокол №8 від 08 серпня 2017 у якому описана неправда у телефонному режимі, зокрема позивач записана інвалідом дитинства, замість особи з інвалідністю першої групи по зору та недописані її претензії, про які вона писала раніше.

Скаржник вважає, що вирішення питання щодо погодження меж земельних ділянок повинно було відбуватись з її обов`язковою участю, але суд так не вважає, тому на думку позивача було проведено недбале та неглибоке дослідження матеріалів справи. Вказує, що неправимірними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку вона визначила в сумі 980 900 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

21.06.2024 на електронну адресу суду апеляційної інстанції від відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду справи за відсутності представника виконкому, просить відмовити у задоволенні скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У приватній власності позивача ОСОБА_1 перебуває житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці, площею 0.1000 та., кадастровий номер :08:129:0124, по АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 249850474.

У приватній власності відповідача ОСОБА_2 перебуває житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0.1000 та., кадастровий номер :08:129:0122, по АДРЕСА_2 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 27.04.2017 року, рішенням сесії Криворізької міської ради №2341 від 20.12.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 110574193.

З вказаної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 16.05.2002 року зареєструвала своє право власності на вищевказану земельну ділянку в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.11.2017 року, номер запису про право власності/довірчої власності:23409203.

Комісія по вирішенню земельних спорів - дорадчий орган, що діє при Центрально-Міської районної у місті ради на підставі Положення про районну комісію по вирішенню земельних спорів, затвердженого рішенням виконкому районної у місті ради 21.12.2016р. №477.

На адресу комісії 01.08.2017р. надійшло звернення ОСОБА_2 щодо узгодження межі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

До звернення заявницею було додано наступні копії документів: копія документу, що посвідчує особу; ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків; копія документу, що підтверджує право власності на житловий будинок, а саме: договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами та побутовими будівлями від 27.04.2017р., копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (будинок) про реєстрацію права власності від 27.04.2017р.; копію технічного паспорту на житловий будинок; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (земельну ділянку, кадастровий номер :08:129:0122) про реєстрацію права власності від 02.06.2017р.; копію технічної документації, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, виготовленої ТОВ «Геохора ПЛЮС», до складу якої входить: пояснювальна записка; перелік обмежень щодо використання земельних ділянок; кадастровий план земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; експлікація земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; абрис польових вимірювань земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; ситуаційна схема розташування земельної ділянки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; кадастровий план земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; план меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 за результатами зйомки; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт встановлення меж земельної ділянки в натурі від 22.05.2017р.

У ході розгляду звернення та технічної документації з землеустрою було з`ясовано, що заявниця ОСОБА_2 є власником будинку, що розташований АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами та побутовими будівлями від 27.04.2017р. У земельної ділянки біля будинку 146 присвоєно кадастровий номер, що вбачається із технічної документації та доданого витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З боку земельної ділянки на АДРЕСА_5 та земельної ділянки є Позивач.

З метою з`ясування думки однієї із співвласниць земельних ділянок - Позивачки та підписання акту погодження меж, Комісією поштовим відправленням було направлено запрошення №22/29-2328 від 01.08.2017р. на засідання, яке мало відбутися 08.08.2017р. о 15.30 год. у приміщенні виконкому.

Окрім того, у телефонному режимі 07.08.2017р., напередодні засідання, Позивача повторно запросили на вказану дату засідання. Однак, Позивач, повідомила, що на засідання з`явитися не зможе через стан свого здоров`я. Осіб, які б здійснювали представництво її інтересів вона не має. Також зазначила, що претензій до заявниці - ОСОБА_2 вона немає. Крім того, оголошення з приводу розгляду даного питання було розміщено у офіційному друкованому виданні, що підтверджується копією газети з оголошенням.

Також, під час розгляду звернення ОСОБА_2 було враховано, що Комісією, у травні 2017 р. вже розглядалося звернення ОСОБА_6 щодо будівництва паркану на межі домоволодінь за вищевказаними адресами. Комісія здійснила виїзд на місцевість та здійснила огляд території. Ознак нових побудов виявлено не було, тому було вирішено, що у даному випадку відсутній факт порушення прав Позивача та відсутні несприятливі наслідки для третіх осіб, а отже - і причини для скасування спірного рішення, що підтверджується копією відповіді на звернення та фотокарток.

Крім того, Комісією було досліджено акт приймання-передачі межових знаків, у якому міститься підпис Позивача, що свідчить по згоду Позивача з межовими знаками та розуміння ситуації з приводу оформлення ОСОБА_2 документації на спірну земельну ділянку, що підтверджується копією акту.

У технічній документації містилася копія акту встановлення меж земельної ділянки в натурі від 22.05.2017р., з якого вбачається наявний підпис Позивача (Згодом наявність підпису у акті погодження меж на земельну ділянку між Позивачем та попередніми власниками було підтверджено у матеріалах справи, зокрема у листах Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.06.20217р. №3-6690/0-3006/6-17 та від 05.08.2019р. №31-4-0.62-5741/2-19).

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні її позовних вимог, на підставі досліджених доказів наданих сторнами по справі, виходив з того, що Комісією було винесено правомірне рішення у формі протоколу №8 від 08.08.2017р., з резолютивної частини якого вбачається, що комісія вважає за можливе погодити спільну межу земельної ділянки на АДРЕСА_2 , з боку суміжного домоволодіння АДРЕСА_4 на вказаній вулиці. У разі незгоди гр. ОСОБА_7 з рішенням комісії, дане питання необхідно вирішувати у судовому порядку.

При цьому, суд зазначив, що позивачем у позові не порушувалось питання щодо наявності невідповідності меж земельної ділянки, які зазначені у документах, що є в наявності у неї, тим межам, які було погоджено спірним рішенням, відповідно до первісного плану земельної ділянки в технічному паспорті на домоволодіння, а відтак відсутні підстави вважати, що існує спір з приводу порушення меж.

Відмовляючи позивачу у задоволенні її позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності та невмотивованості цих позовних вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній сказі, з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61- 19526сво18) зроблено висновок, що «погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку».

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України.

Згідно із частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, зокрема, для особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, визначеної статтею 121 цього Кодексу, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Як вбачається з п.5.3 Положення про районну комісію по вирішенню земельних спорів щодо меж земельних ділянок індивідуальної житлової забудови, земельний спір розглядається за участю зацікавлених сторін на засіданні комісії.

Відповідно до п. 7 у разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання, розгляд звернення переноситься. Повторне відкладення розгляду звернення може мати місце лише з поважних причин.

Відповідно до вимог ч.2 ст.159 ЗК України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання спору переноситься. Повторне відкладення розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Судом перевірено та встановлено, що в ході розгляду звернення та технічної документації з землеустрою було з`ясовано, що заявниця ОСОБА_2 є власником будинку, що розташований АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами та побутовими будівлями від 27.04.2017р. У земельної ділянки біля будинку 146 присвоєно кадастровий номер, що підтверджено технічною документацією та доданого витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З боку земельної ділянки на АДРЕСА_5 та земельної ділянки є Позивач.

З метою з`ясування думки однієї із співвласниць земельних ділянок - позивача та підписання акту погодження меж, Комісією поштовим відправленням було направлено запрошення №22/29-2328 від 01.08.2017р. на засідання, яке мало відбутися 08.08.2017р. о 15.30 год. у приміщенні виконкому.

Окрім того, як встановлено судом, у телефонному режимі 07.08.2017р., напередодні засідання, позивача повторно запросили на вказану дату засідання. При цьому, позивач, повідомила, що на засідання з`явитися не зможе через стан свого здоров`я. Осіб, які б здійснювали представництво її інтересів вона не має. Також зазначила, що претензій до заявниці - ОСОБА_2 вона немає. Крім того, оголошення з приводу розгляду даного питання було розміщено у офіційному друкованому виданні, що підтверджується копією газети з оголошенням.

Суд встановив, що під час розгляду звернення ОСОБА_2 було враховано, що Комісією, у травні 2017 р. вже розглядалося звернення ОСОБА_6 щодо будівництва паркану на межі домоволодінь за вищевказаними адресами. Комісія здійснила виїзд на місцевість та здійснила огляд території. Ознак нових побудов виявлено не було, тому було вирішено, що у даному випадку відсутній факт порушення прав позивача та відсутні несприятливі наслідки для третіх осіб, а отже - і причини для скасування спірного рішення, що підтверджується копією відповіді на звернення та фотокартками.

Окрім того, Комісією було досліджено акт приймання-передачі межових знаків, у якому міститься підпис Позивача, що свідчить про згоду Позивача з межовими знаками та розуміння ситуації з приводу оформлення ОСОБА_2 документації на спірну земельну ділянку, що підтверджується копією акту.

У технічній документації містилася копія акту встановлення меж земельної ділянки в натурі від 22.05.2017р., з якого вбачається наявний підпис Позивача (Згодом наявність підпису у акті погодження меж на земельну ділянку між Позивачем та попередніми власниками було підтверджено у матеріалах справи, зокрема у листах Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.06.20217р. №3-6690/0-3006/6-17 та від 05.08.2019р. №31-4-0.62-5741/2-19).

Судом встановлено, що коли відповідач ОСОБА_2 приватизувала свою вищевказану земельну ділянку, земельна ділянка позивача ОСОБА_1 вже була приватизована. При розробці ОСОБА_2 технічної документації, вже до цього, були встановлені межі земельних ділянок, у зв`язку з цим доводи позивача що межу між домоволодіннями сторін було перенесено відповідачем ОСОБА_2 суд не взяв до уваги, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Комісія, при винесенні оскаржуваного позивачем рішення діяла у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Як встановлено судом під час вирішення спору, позивачем не порушувалось питання щодо наявності невідповідності меж земельної ділянки, які зазначені у документах, що є в наявності у неї, тим межам, які було погоджено спірним рішенням Комісії відповідно до первісного плану земельної ділянки в технічному паспорті на домоволодіння, а відтак відсутні підстави вважати, що існує спір з приводу порушення меж.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (Провадження №14-730ис19), 20 березня 2019 року у справах №350/67/15-ц (провадження №14- 652цс18) та №514/1571/14-ц (провадження №14-552ис18).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року зазначено наступне: згідно з положеннями статті 55 Закону №858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими Знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції №376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо ж він все ж таки відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до загальних підстав відповідальності, встановлених ст. ст. 1167 ЦК, для покладення відповідальності на заподіювана моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювана; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювана і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

У пункті 5 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, до юридичних фактів, які має довести Позивач у зазначеній категорії справ, зокрема, належить доведення вини Відповідача у спричиненні моральної шкоди, факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди.

Позивач наголошує у позовній заяві, що страждання, які вона переживала були отримані саме у результаті винесення рішення комісії з земельних спорів при виконкомі Центрально-Міської районної у місті ради, при цьому, із поданих суду доказів не доведено вини відповідачів у спричиненні позивачу моральних страждань.

Також, Позивач визначає обсяг моральної шкоди однак, варто зазначити, що чинне законодавство не містить чітких вказівок на те, якими нормами треба керуватись позивачам при розрахунку обсягу моральної шкоди. Але, згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 25.05.2001"Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та встановлені судом обставини справи, ненадання позивачем будь-яких належних доказів в обґрунтування розміру нанесеної їй моральної шкоди, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди є правильним і належним чином обґрунтованим.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: