Справа№592/6937/24
Провадження №2/592/1596/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Алфімової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги і в обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 21.09.2018 року позивач був прийнятий на роботу до ПАТ «СУМИХІМПРОМ». 29.04.2024 року позивач звернувся до керівництва підприємства з заявою, в якій просив

звільнити його з 29.04.2024 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. 29.04.2024 року на підприємстві було видано Наказ (розпорядження) № 310 про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого ОСОБА_1 , слюсаря-ремонтника 6 розряду було звільнено 29.04.2024 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України. Позивач не погоджується з таким формулюванням його звільнення і вважає наказ незаконним. Відповідач останній час виплачував заробітну плату не регулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі не платилася, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на день звільнення склала 24 880,58 грн. Ця сума без урахування вихідної допомоги, яку позивачу має бути нараховано та виплачено у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час систематично порушував законодавство про працю відносно строків та розмірів виплати заробітної плати. На це посилався у своїй заяві про звільнення позивач і ці факти відповідачу достеменно відомі. Так, станом на березень 2024 року борг підприємства перед позивачем становив 24 441,44 грн., лютий 2024 року 16 038,41 грн. Це підтверджується розрахунковими листами, наданими ПАТ «СУМИХІМПРОМ». Відповідач відмовляється сплатити позивачу заборгованість, чим грубо порушує вимоги кодексу законів про працю в ч. 5 ст. 97, де визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку і не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів. З такими діями відповідача позивач категорично не погоджується і просить суд змінити формулювання причини звільнення та визнати ОСОБА_1 , слюсаря-ремонтника 6 розряду, звільненим 29.04.2024 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ». Стягнути на користь позивача з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ», нараховану але не виплачену позивачу заробітну плату в сумі 24 880,58 грн. Стягнути на користь позивача з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, у сумі 32 742,81 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

15.05.2024 року представник позивача - адвокат Супрун Д.В. подав до канцелярії суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив про те, що 21.09.2018 року позивача прийняли на роботу до ПАТ «СУМИХІМПРОМ». 29.04.2024 року позивач звернувся до керівництва підприємства з заявою у якій просив звільнити його з 29.09.2024 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. 29.04.2024 року на підприємстві було видано Наказ (розпорядження) № 310 про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого ОСОБА_1 , слюсаря-ремонтника 6 розряду, звільнити 29.04.2024 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на день звільнення склала 24 880,58 грн.

В подальшому, роботодавець самостійно визнав запис в трудовій книжці під номером НОМЕР_1 недійсним та вніс до неї запис № 25, відповідно до якого позивач вже звільнений відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, умов колективного договору.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч. 3 ст. 38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Відповідач самостійно нарахував позивачу вихідну допомогу та тепер загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати (з урахуванням вихідної допомоги) станом на день звільнення склала 48 624,20 грн.

В той же час, відповідач відмовляється сплатити позивачу заборгованість, чим грубо порушує вимоги кодексу законів про працю в ч. 5 ст. 97, де визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку і не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів, тому представник позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» на користь позивача нараховану, але не виплачену позивачу заробітну плату, в тому числі, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, в загальній сумі 48 624,20 грн. Справу просить розглянути без його участі та без участі позивача за наявними матеріалами.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подав.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.09.2018 року позивач був прийнятий на роботу до ПАТ «СУМИХІМПРОМ».

29.04.2024 року позивач звернувся до керівництва підприємства з заявою, в якій просив звільнити його з 29.04.2024 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати.

29.04.2024 року на підприємстві було видано Наказ (розпорядження) № 310 про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого ОСОБА_1 , слюсаря-ремонтника 6 розряду, звільнити 29.04.2024 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на день звільнення склала 24 880,58 грн.

В подальшому, роботодавець самостійно визнав запис в трудовій книжці під номером НОМЕР_1 недійсним та вніс до неї запис № 25, відповідно до якого позивач вже звільнений відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, умов колективного договору.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідач самостійно нарахував позивачу вихідну допомогу та тепер загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати (з урахуванням вихідної допомоги) станом на день звільнення склала 48 624,20 грн.

З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги позивача задовольнити, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» на користь ОСОБА_1 заробітну плату, в тому числі, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, в загальній сумі 48 624,20 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 116 КЗпП України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати та вихідної допомоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заробітну плату, в тому числі, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, в сумі 48 624,20 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков