Провадження № 2/201/664/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської територіальної громади в особі: Маріупольської міської ради Донецької області, треті особи: Державний нотаріус п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Грибачова Людмила Дмитрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 20 жовтня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольської міської територіальної громади в особі: Маріупольської міської ради Донецької області, треті особи: Державний нотаріус п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Грибачова Людмила Дмитрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

В своєму позові ОСОБА_1 обґрунтовувала вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті матері позивач перебувала разом із нею у м. Маріуполі. У зв`язку із воєнними діями, після смерті матері протягом трьох діб не було можливості передати її тіло для поховання. Поліція та медичні працівники для констатації смерті додому не приїздили. Жодних документів із медичних закладів, комунальних та/або правоохоронних органів щодо смерті мені видано не було. Точне місце поховання досі невідомо. 20.05.2022 позивач змушена була евакуюватись з міста та виїхала до м. Запоріжжя і з 26.05.2022 була взята на облік в якості внутрішньо переміщеної особи.

12.12.2022 позивач звернулась до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою щодо державної реєстрації смерті, натомість отримала письмову відмову, з огляду на відсутність документів встановленої форми про смерть, виданих закладом охорони здоров`я або судово-медичного установою. 13.01.2023 позивач змушена була звернутись із заявою про встановлення факту смерті до суду. З огляду на обставини справи, зокрема, на необхідність витребування доказів, виклику і допиту свідків, справа була розглянута у березні 2023 року.

06.03.2023 рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в цивільній справі № 336/451/23 заяву було задоволено: встановлено факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: село Милове Бериславського району Херсонської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 о 23 годині 30 хвилин на території, яка перебуває в тимчасовій окупації, - в м. Маріуполі Донецької області, за адресою реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_1 , у віці 89 років.

07.04.2023 позивачем було отримано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями за законом першої черги є позивач, її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З метою оформлення спадщини, що відкрилась після смерті матері, позивач звернулась до державного нотаріуса П`ятої запорізької державної нотаріальної контори. Брат позивача ( ОСОБА_2 ) та сестра ( ОСОБА_3 ) на момент смерті матері були зареєстровані та проживали окремо від неї, у встановленому законом порядку із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, приймати спадщину наміру не мають. 03.10.2023 за результатами розгляду заяви державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із посиланням на пропущений законом строк для прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини строком на три місяці після набрання рішенням законної сили.

Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача та треті особи також надали заяви в яких просили розглядати справу без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті матері позивач перебувала разом із нею у м. Маріуполі. У зв`язку із воєнними діями, після смерті матері протягом трьох діб не було можливості передати її тіло для поховання. Поліція та медичні працівники для констатації смерті додому не приїздили. Жодних документів із медичних закладів, комунальних та/або правоохоронних органів щодо смерті мені видано не було. Точне місце поховання невідомо.

20.05.2022 позивач змушена була евакуюватись з міста та виїхала до м. Запоріжжя і з 26.05.2022 була взята на облік в якості внутрішньо переміщеної особи.

12.12.2022 позивач звернулась до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою щодо державної реєстрації смерті, натомість отримала письмову відмову, з огляду на відсутність документів встановленої форми про смерть, виданих закладом охорони здоров`я або судово-медичного установою.

13.01.2023 позивач змушена була звернутись із заявою про встановлення факту смерті до суду. З огляду на обставини справи, зокрема, на необхідність витребування доказів, виклику і допиту свідків, справа була розглянута у березні 2023 року.

06.03.2023 рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в цивільній справі № 336/451/23 заяву було задоволено: встановлено факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: село Милове Бериславського району Херсонської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 о 23 годині 30 хвилин на території, яка перебуває в тимчасовій окупації, - в м. Маріуполі Донецької області, за адресою реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_1 , у віці 89 років.

07.04.2023 позивачем було отримано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 04.07.94

Спадкоємцями за законом першої черги є позивач, її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З метою оформлення спадщини, що відкрилась після смерті матері, позивач звернулась до державного нотаріуса П`ятої запорізької державної нотаріальної контори. Брат позивача ( ОСОБА_2 ) та сестра ( ОСОБА_3 ) на момент смерті матері були зареєстровані та проживали окремо від неї, у встановленому законом порядку із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались.

03.10.2023 за результатами розгляду заяви державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із посиланням на пропущений законом строк для прийняття спадщини.

Відповідно до положень статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому, за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Статтями 4 ЦК України визначено право звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами статті 5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону..

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Суд встановив, що строк для прийняття спадщини за законом пропущений ОСОБА_1 , з поважних причин, а тому суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк терміном в три місяці для подання відповідної заяви про прийняття спадщини, з дня набрання цього рішення законної сили.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивача не існує.

На підставі, ст.ст. 1270-1272 ЦК України, ст. ст.13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської територіальної громади в особі: Маріупольської міської ради Донецької області, треті особи: Державний нотаріус п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Грибачова Людмила Дмитрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова