Справа № 204/880/24
Провадження № 2-з/204/18/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись із заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи, -

встановив:

05 лютого 2024 року до суду, через систему «Електронний суд», надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи, якою заявник просить суд:

- заборонити ОСОБА_2 здійснювати реєстрацію/декларування місця проживання осіб в квартирі АДРЕСА_1 без згоди співвласника ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 перебувати у квартирі АДРЕСА_1 без згоди співвласника ОСОБА_1 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 16.01.2018 року подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1 . 23.02.2023 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між подружжям розірвано. В подальшому, 04.04.2923 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище ОСОБА_5 , а 07.08.2023 року ОСОБА_2 здійснив реєстрацію ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 без згоди співвласника зазначеної квартири заявника. Дізнавшись про порушення своїх прав, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи. Станом на день подачі позовної заяви, у спірній квартирі проживає позивач разом з малолітнім ОСОБА_6 ; відповідачі не мешкають у спірній квартирі, у зв`язку з чим, заявник вважає, що наявні підстави для забезпечення позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Статті 149 та 150 ЦПК України містять підстави та види забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

У відповідності до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України які викладені в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог представника позивача щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкурентним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу за захистом яких заявник звертається до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Судом встановлено, що предметом спору є скасування відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач належним чином не обґрунтувала заяву про забезпечення позову в частині того, що існує ризик невиконання рішення суду; не обґрунтувала запропоновані заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 здійснювати реєстрацію/декларування місця проживання осіб в квартирі АДРЕСА_1 без згоди співвласника ОСОБА_1 та заборони ОСОБА_3 перебувати у квартирі АДРЕСА_1 без згоди співвласника ОСОБА_1 .

На переконання суду, у даній справі відсутня очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, крім того, заявник у поданій заяві зазначає, що відповідачі не проживають у спірній квартирі. Також, заявником не надано доказів того, що захист прав, свобод та інтересів позивача є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Також, суд зазначає, що при встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні бути фактичним вирішенням справи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.7 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи відсутність належних доказів, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, спосіб захисту своїх порушених прав, обраний позивачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного керуючись ст. 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Дмитра Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар