Справа № 127/3108/23
Провадження 2-о/127/424/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Короля О.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Короля О.П. у справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Вінницької міської ради, державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Наталії Станіславівни про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

В наведеній вище справі надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Короля О.П.

Заявник вважає, що суддя Король О.П. не може брати участь у розгляді цієї справи і підлягає відводу, оскільки своїми діями повністю відоброжає позицію заінтересованої сторони ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 , що полягає в наступному.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У лютому 2023 року ОСОБА_5 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: ОСОБА_6 , Вінницька міська рада, державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н. С. в окремому провадженні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2023 у справі 127/3108/23 заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Постановою Вінницького апеляційного суду у справі 127/3108/23 від 26.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 22.05.2024 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 . Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 26.12.2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що Верховний суд у постанові від 22.05.2024 у даній справі зазначив: «Суди не звернули уваги, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 17.11.2023 року 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 подарувала ОСОБА_3 ) не є спадкоємцем спадкового майна, а лише співвласником квартири АДРЕСА_2 , Отже, з нею не може бути спору про спадкове право на спадщину.» І ані ОСОБА_2 , а ні ОСОБА_3 в даній справі не мали б бути стороною по справі взагалі.

Але суддею Королем О.П. було проігноровано висновки Верховного Суду і на судовому засіданні 12.08.2024 було протокольно задоволено клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_4 і замінено заінтересовану сторону ОСОБА_7 на ОСОБА_3 , не зважаючи ані на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 22.05.2024 по даній справі, ані на заперечення щодо заявленого клопотання представника ОСОБА_1 .

На судовому засіданні 22.08.2024 представником заявника ОСОБА_8 було заявлено клопотання щодо відкладення засідання на іншу дату, оскільки заявник пояснення заінтересованої сторони отримала лише ввечері 21.08.2024, а тому для подачі додаткових доказів і висловлення своєї позиції в поясненнях потрібно надати стороні час, суд відмовив в даному клопотанні.

В свою чергу представник заінтересованої особи ОСОБА_4 повідомила суд, що заяву в новій редакції її довірителем станом на 22.08.2024 не отримано, що є неправдою, оскільки заявницею ОСОБА_5 до заяви направленої до суду було долучено доказ надсилання даної заяви іншим сторонами, зокрема опис вкладення у експрес лист 291, з якого чітко вбачається, що 20.08.2024 ОСОБА_3 копію заяви разом з додатками отримала. Про даний факт судді було повідомлено як ОСОБА_1 , так і її представником, і суд легко міг би перевірити даний факт через сайт htips://trасk.ukrp рoshta.ua/trackіng _UА по трекінгу відправлень, але цього не зробив, і клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_4 задовольнив і надав їм можливість надати письмово свої пояснення, та оголосив перерву по справі, що підтверджується аудіозаписом судового засідання.

Заявник зауважує на те, що аналогічне клопотання представника ОСОБА_8 суд відхилив, а представника ОСОБА_3 задовольнив, що свідчить про упередженість судді Короля О.П. і явне відображення в своїх процесуальних рішеннях позиції представника заінтересованої особи ОСОБА_9 .

Тому вважає, що дані обставини виключають можливість об`єктивного та неупередженого розгляду її справи даним суддею, оскільки такі принципи як рівність, змагальність, та принцип процесуальної економії не дотримані.

На переконання суду заява ОСОБА_1 про відвід головуючого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу; якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За змістом ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Судом не встановлено необхідності вирішення питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Тому, враховуючи положення ч. 7 і ч. 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід розглядається судом без повідомлення учасників справи, у порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Порядок розгляду заяв і клопотань учасників справи чітко встановлений Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні.

Суд констатує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Посилання ОСОБА_1 на упередженість судді Короля О.П. є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Право сторін на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Суд стверджує, що мотиви, з яких ОСОБА_1 заявляє судді ОСОБА_10 відвід, є необґрунтованими та безпідставними.

Проте суд вважає правильним задовольнити заяву про відвід судді за суб`єктивним критерієм з метою того, щоб з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості судді під час вирішення справи, та з метою не допустити думки, що суддя «тримається» за справу. А тому з метою збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду, суд вбачає підстави для задоволення відводу.

Відповідно до правової позиції у справі ЄСПЛ (Де Куббер проти Бельгії), заява №9186/80, рішення від 26.10.1984 року, у якій Європейський суд зазначив, що «навіть видимість може бути важливою»... «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26). Тому будь-який суддя, щодо якого є недовіра має бути відведений, з метою запобігання будь-яких сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді.

Отже, з метою виключення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Короля О.П., для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд даної справи незалежним і безстороннім судом та, виходячи із положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід судді Короля О.П., а справу передати для повторного автоматизованого розподілу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 33, 36, 40, 41 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Короля О.П. у справі за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Вінницької міської ради, державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Наталії Станіславівни про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю задовольнити.

Цивільну справу №127/3108/23 за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Вінницької міської ради, державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Наталії Станіславівни про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя