Справа № 463/1247/23 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1398/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року в складі судді Мармаша В.Я. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У лютому 2023 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" заборгованість за кредитним договором №102133767 від 08.02.2021 у розмірі 38038,00 грн та судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що 08.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН" укладено кредитний договір №102133767, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" надало відповідачу грошові кошти в розмірі 7 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, а саме до 10.03.2021.

Даний кредитний договір від 08.02.2021 укладений в електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства.

07 червня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №70-МЛ/Т. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №102133767 від 08.02.2021 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «МІЛОАН» згідно Договору відступлення прав вимоги №70-МЛ/Т від 07.06.2021.

Сума заборгованості відповідача становить 30 038 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 23 038 грн. заборгованість за відсотками.

Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме відповідачу надіслана письмова претензія про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання зобов`язання.

Первинний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» відповідно до Договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23.02.2022 разом з матеріалами кредитної справи і Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що ОСОБА_1 , з яким укладено Кредитний договір №102133767 від 08.02.2021, ідентифікований.

Просив про задоволення позовних вимог.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №103133767 від 08.02.2021 в розмірі 38 038 грн., а також 2684 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , вважає незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд неповно з`ясував обставини та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять інформації про нарахування саме заявленої суми боргу та її складових. В той час, як доведення наявної суми заборгованості покладається саме на позивача.

Заявлена позивачем сума процентів до стягнення не ґрунтується на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку. Надана позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом підготовлені працівниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Окрім того, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем є правильним.

Додає, що нарахування процентів здійснено поза межами користування кредитом, тому є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 08 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладений кредитний договір №102133767, за умовами якого відповідач отримав 7000 грн. (п. 1.2 договору) на строк 30 днів до 10.03.2021 (п.п. 1.3, 1.4 договору) зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2100 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору). Такі ж відомості щодо розрахунку заборгованості містить додаток №1 до кредитного договору №102133767 від 08.02.2021.

Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ідентифікований. Акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S77397.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

Згідно із п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.2 договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на пролонгацію строку користування/повернення кредиту на тих самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Строк продовження кредиту може становити, зокрема й 3 (7, 15) дні з максимальним розміром комісії та відсотком від поточного залишку кредиту 3.00 (5.00, 10.00) за його продовження.

ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 7000, 00 грн., що стверджується платіжним дорученням №25346454 від 08.02.2021, де у графі призначення платежу зазначено "Кошти згідно договору 102133767».

Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.

Згідно із Додатком №1 кошти в сумі 9 100 грн., з яких 7000 грн - тіло кредиту, 2100 грн. проценти за користування кредитом, мали бути повернуті 10.03.2021.

У п. 3.2.6. Кредитного договору № 102133767 від 08.02.2021 передбачено право Позикодавця відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

07.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №70-МЛ/Т від 07.06.2021, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №102133767 від 08.02.2021.

Згідно із поданим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» розрахунком, який визначений у позовній заяві, розмір заборгованості становить 30 038 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн, заборгованість за відсотками 23038 грн.

Задовольняючи повністю позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, у заяві заперечував вимоги позивача, проте не зазначив мотивів таких заперечень, крім цього, не заперечив факту укладення договору та отримання кредитних коштів, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача необхідно стягнути за укладеним кредитним договором заборгованість в сумі 38 038 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договір був укладений в електронній формі.

Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4. договору, кредит надається строком на 30 днів з 08.03.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 10.03.2021 року.

Оскільки відповідач не повернув кредитних коштів, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7000 грн, які не було повернуто у строки визначені кредитним договором. Доводи скарги в цій частині є безпідставними та спростовуються встановленими судом обставинами.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, то колегія суддів виходить з такого.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено проценти за користування кредитом: 2100,00 грн. які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

При цьому, як вбачається з договору, сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів з 08.02.21 до 10.03.2021. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів.

Таким чином, оскільки договором визначено проценти за користування кредитом в розмірі 2100,00 грн (п. 1.5.2), а тому колегія суддів приходить висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що також обґрунтовано зроблено місцевим судом.

Щодо стягнення процентів в іншій частині, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до п.2.3.1.2 Кредитного договору №102133767 від 08.02.2021 позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Проте, наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 10.03.2021.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 10.03.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Також Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить висновку, що відповідно до п. 1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 10.03.2021, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 11.03.2021 відповідно до п. 1.6, 2.3.1.2 договору відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором №102133767 від 08.02.2021 був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 30 днів.

Отже, продовження нарахування процентів за ставкою згідно із п. 1.6 Договору після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.

При цьому, вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, тому прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідача заявлених позивачем відсотків поза межами строку кредитування у розмірі 20 938 грн. (23038 - 2100 = 20938).

За таких обставин, в цій частині рішення необхідно змінити, стягнувши з ОСОБА_1 лише 2100 грн. відсотків за кредитним договором №102133767 від 08.02.2021, а відтак зменшити загальну суму стягнення заборгованості з 30038 грн до 9100 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» хоча і заявляв вимоги про стягнення 38 038 грн, проте згідно долученого до матеріалів справи розрахунку, розмір заборгованості становив 30 038 грн, а не 38 038 грн, на що суд першої інстанції також не звернув уваги, стягнувши заявлену в прохальній частині суму кредитної заборгованості, не перевіривши її правильності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено 2684,00 грн. судового збору, з урахуванням зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої суми заборгованості з відповідача, зміні також підлягає і розмір судового збору, який необхідно стягнути з відповідача, відтак з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 813,12 грн.

В свою чергу, при подачі апеляційної скарги, відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4026,00 грн, відтак із ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на користь ОСОБА_1 у сумі 2806,32 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги та зміну судового рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 1993,20 грн. судового збору, як різницю сплачених судових витрат.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за Кредитним договором №102133767 від 08.02.2021 змінити, зменшивши загальний розмір заборгованості з 38 038 грн. до 9 100 (дев`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 2684 гривень 00 копійок скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 1993 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто три) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 серпня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк