Справа №567/291/24
Провадження №2/567/254/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Пономаренко Р.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Баталової Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів звернулася ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона, ОСОБА_1 , проживає в сім`ї своєї тітки зі сторони матері ОСОБА_5 , а її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , проте з серпня 2022 року вона перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Острозької міської ради, як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, оскільки її батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати - ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, жити з нею разом вона не могла, оскільки остання зовсім не цікавиться її життям, навчанням, не бере участі в утриманні та вихованні, не допомагає ні в чому. Її батько вже більше десяти років проживає окремо, а місце його теперішнього проживання вона не знає і останній також не цікавиться її життям, навчанням, не бере участі в утриманні та вихованні, не допомагає, не бачиться. Вже 2 роки не сплачує аліменти на її утримання.

Питання ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Острозької міської ради в жовтні 2023 року. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, тобто її, ставлення матері та батька до виконання своїх батьківських обов`язків, а також інші обставини, що мають істотне значення, було вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно неї.

Зазначає, що у зв`язку з цим виникла необхідність стягнути з відповідачки аліменти на її утримання. Окрім того, вказує, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває її молодша сестра - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на зазначені обставини просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_3 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом відкриття особистого банківського рахунку у відділенні АТ "Державний ощадний банк України" та сплати аліментів на вказаний рахунок.

Ухвалою Острозького районного суду від 21.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 18.04.2024 закрито підготовче провадження, задоволено клопотання позивача про виклик свідків.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позов у встановлений строк відповідач не подала.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позов у встановлений строк відповідач не подав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просить позов задовольнити.

Пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є її батьками, проте з серпня 2022 року вона перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Острозької міської ради, як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, оскільки її батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

На даний час відповідачі не змінили свого ставлення до неї, вони і далі не спілкуються з нею, не відвідують її, не цікавляться її здоров`ям, навчанням та розвитком. Також відповідачі будь-якої участі у її вихованні та утриманні не беруть, ухиляються від виховання та матеріального утримання її життям, навчанням, розвитком та здоров`ям.

Вказує, що з відповідачем ОСОБА_3 неодноразово проводились бесіди щодо належного догляду за дітьми, а також питання щодо невиконання відповідачем батьківських обов`язків розглядалось на засіданні комісії органу опіки та піклування, проте вона продовжує свідомо ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків, тому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було вирішено надати висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав.

Одночасно, представник органу опіки та піклування посилається на те, що незважаючи на встановлений законом обов`язок по утриманню батьками своїх дітей, відповідачі добровільно не надають будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатними особами мають задовільний стан здоров`я та мають можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині.

Враховуючи наведені обставини, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на утримання її неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в зв`язку з ухиленням відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання та виховання дитини, вона взяла ОСОБА_1 до себе жити та опікується нею, також забезпечує її. ОСОБА_4 життям дитини не цікавиться більше 10 років. Вказує, що з відповідачкою ОСОБА_3 неодноразово проводились бесіди щодо неналежного виконання нею своїх обов`язків, проте позитивних результатів це не дало, вона самоусунулась від догляду за дитиною та її утриманням.

Зазначає, що за час перебування позову у суді відповідачі свого ставлення до виконання батьківських обов`язків не змінили.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.7)

З 01.09.2023 ОСОБА_1 навчається в ДНЗ «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту», здобуває професію перукар-модельєр, манікюрник. Батьки: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 не цікавляться навчанням дитини, не з`являються у закладі освіти, зв`язку із класним керівником не підтримують. Тітка ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , взяла на себе відповідальність за ученицю. Дані обставини підтверджуються довідкою №294 від 15.09.2023 та характеристикою. (а.с.10,11)

Згідно наказу №108 від 24.10.2023 враховуючи заяву ОСОБА_5 , ОСОБА_1 взято на первинний облік, як дитину, яка залишилася без батьківського піклування, а наказом №109 від 24.10.2023 ОСОБА_1 влаштовано на тимчасове проживання в родину до рідної тітки - ОСОБА_5 (а.с.12,13)

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.10.2023

ОСОБА_5 створила належні умови для комфортного проживання дитини, обладнала окрему кімнату, в якій є все необхідне, забезпечила одягом, продуктами харчування і т.д. (а.с.14)

В акті обстеження умов проживання ОСОБА_3 від 01.08.2023 зазначено, що ОСОБА_3 часто змінює місце проживання. На момент обстеження вона мешкала в орендованому будинку, займаючи 2 кімнати. В будинку відсутнє світло, частково не працюють розетки, відсутні продукти харчування, одяг звалений на купі. В будинку для дитини відсутнє місце для сну та навчання. Мати з дитиною - ОСОБА_6 спали на підлозі на кухні. Всі речі були розкидані, валялися торби з сміттям, був відчутний запах цигарок. (а.с.18)

Згідно інформації Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 впродовж 2023 року чотири рази притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей): ч.2 ст.184 КУпАП від 24.11.2022, ч.2 ст.184 КУпАП від 09.02.2023, 4.2 ст.1'84 КУпАП від 21.02.2023, ч.2 ст.184 КУпАП від 06.07.2023. (а.с.20)

Згідно інформації філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області Рівненського району сектор № 4 від 20.12.2023 № 40/12/1862-23 ОСОБА_3 перебуває на обліку сектора з 08.08.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначивши покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. (а.с.21)

Відповідно до інформації КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 13.09.2023 № 853/01-33/23 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 під спостереженням нарколога і психіатра не перебуває. (а.с.22)

Відповідно до інформації Острозький відділ ДВС у Рівненському районі Рівненської області від 22.12.2023 № 29386 заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_4 станом на 22.12.2023 становить 30982 грн. (а.с.24,25)

Питання ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Острозької міської ради в жовтні 2023 року. Враховуючи інтереси неповнолітньої ОСОБА_1 , ставлення матері та батька до виконання своїх батьківських обов`язків, а також інші обставини, що мають істотне значення, було надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.28)

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ст. 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів та пояснень сторін у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод ОСОБА_1 , відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідачі взагалі не мають бажання та не спроможні виконувати батьківські функції щодо своєї дитини.

Через тривалий час між відповідачами та ОСОБА_1 втрачено родинні зв`язки та розуміння її вікових психологічних особливостей. Мати та батько дитиною не цікавиться, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з нею, не виявляють інтересу до неї, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Крім того, така поведінка відповідачів суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Вказані принципи відповідачі, як мати та батько, нехтують, оскільки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не забезпечили необхідних умов для проживання дитини, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, чим позбавляють її можливості нормально самоусвідомлюватись.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу, а заходи громадського впливу на відповідачів не призвели до належних результатів і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжують свідомо нехтувати своїми обов`язками щодо ОСОБА_1 .

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, ОСОБА_1 не займалися, не піклувалися про неї, матеріально не утримували, на час розгляду справи не проявляють інтересу до стану її здоров`я та навчання, не цікавиться її фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим слід позбавити їх батьківських прав.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною 4 ст. 167 СК України визначено порядок влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, якою зокрема передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, то переважне право на передання їм дитини мають за їх заявою родичі дитини.

Оскільки судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав щодо батьків дитини, які фактично позбавлені батьківського піклування та враховуючи, що на даний час опіка щодо ОСОБА_1 не встановлена, родичі зі зверненням про передачу їм дитини до органу опіки не зверталися, то суд вважає за необхідне передати вирішення питання про подальше влаштування дитини органу опіки та піклування Острозької міської ради.

Статтею 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і суд, одночасно з позбавленням батьківських прав може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України обов`язок утримувати дитину лежить на батьках.

При цьому, ОСОБА_3 будучи матір`ю ОСОБА_1 , відповідач їх належним чином не утримує, хоча зобов`язана це робити.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню дитини, хоча має всі можливості брати матеріальну участь у її утриманні, так як за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своєї дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Одночасно, вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною та має на утриманні ще одну неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , оскільки інших доказів суду не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути аліменти на утримання її дитини - ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частки від її доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому судом береться до уваги добрий стан здоров`я ОСОБА_1 , відповідача, відсутність у відповідача інвалідності та наявність інших утриманців.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 13.02.2024, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки рішення по справі ухвалено на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, то судовий збір по справі підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.

На підставі ст.ст. 164, 182 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м. Острог вул. Героїв Майдану,4 Рівненської області, ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо дочки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо дочки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_3 на користь її неповнолітньої дочки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання, шляхом відкриття особистого банківського рахунку на дитину в ПАТ "Державний ощадний банк України" та сплати аліментів на вказаний рахунок в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2422,40 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2024 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.