Справа № 462/3127/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Данилович Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, укладений 16 листопада 2007 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2007 року. У шлюбі мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають разом, проте спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких відносин, шлюб носить формальний характер. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.

25 квітня 2024 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року провадження у справі зупинено на два місяці, надано цей строк сторонам для примирення.

12 листопада 2024 року відновлено провадження по справі, оскільки строк для примирення закінчився.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечила, пояснила, що бажає зберегти шлюб, оскільки вони мають двох неповнолітніх дітей, яким потрібні обоє батьків.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 листопада 2007 року /а.с.8/, у якому мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9,10/. Сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть і відновлювати не збираються. Шлюб існує лише формально. Спору про поділ майна немає.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про необхідність зберегти шлюб, оскільки їм потрібно спільного виховувати дітей, оскільки шлюб передбачає не лише спільне виховання дітей, а є вільним рівноправним союзом чоловіка та жінки, який утворює сім`ю та породжує між чоловіком та жінкою особисті майнові та немайнові права та обов`язки.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, встановивши, що сім`я сторін розпалася, примирення неможливе, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, а відтак прийшов до висновку про підставність позову, і тому позов підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 12,13,141,259,265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 16 листопада 2007 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актовий запис № 306.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений 12 листопада 2024 року.

Суддя:

Оригінал рішення.