28.02.2024 Справа № 756/7283/23
Унікальний № 756/7283/23
Провадження № 2-к/756/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Оболонський районний суд міста Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Євтушик В.І.

представника заявника - Міхо К.В.,

представника боржника - Папазової Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання ОСОБА_1 подане через представника - адвоката Міхо Кирила Вадимовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2023 року ОСОБА_1 через адвоката Міхо К.В. звернулася до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. В обгрунтування заяви вказує, що 03.01.2020 року Окружний суд у місті Ново-Место Республіки Словенія, представлений суддею Окружного суду - пані Валерія Іванетич Карлич, діючи в рамках розгляду справи № Р 229/2016-46 розпочатої позивачкою: п-ні ОСОБА_5, АДРЕСА_4 , яку представляє п-ні Наташа Тратар, адвокат, що здійснює свою діяльність у місті Ново-Место, проти відповідача: п. ОСОБА_6, АДРЕСА_5, представленого адвокатською конторою «Крашек о.п. д.о.о.» з Любляни, зокрема ж розгляду питання встановлення об`єму спільної власності (спільного майна) та визначення часток у ній, а також здійснення оплати, розмір якої, що попередньо досягав 20437.50 ЄВРО, було підвищено до 22700.00 ЄВРО, після проведення публічного основного розгляду питання на засіданні, що відбулося 15 листопада 2019 року, та видачі відкладеного судового рішення від 14 грудня 2019 року, ухвалив рішення: встановлено, що до спільної власності (спільного майна) позивачки - п-ні ОСОБА_3 та відповідача - п. ОСОБА_4 належать паї (долі, участь): у розмірі 25 % - в суб`єкті господарської діяльності - товаристві «РУТЕНІЯ д.о.о», ідентифікаційний номер , що дорівнюють 34500 .00 ЄВРО; у розмірі 100 % - в суб`єкті господарської діяльності - товаристві «НОРРІС І ПАРТНЕРІ д.о.о.», ідентифікаційний номер , що дорівнює 10900.00 ЄВРО; тобто, загальний розмір паїв (долей, участі) становить 45400.00 ЄВРО, причому частки у паях (долях, участі) обох сторін є однаковими, тобто кожна з них становить від загального їх розміру.

Відповідач - п. Томіслав Іляш Вольф має зобов`язання по сплаті на користь позивачки - п-ні ОСОБА_3 грошових засобів розміром 22700.00 ЄВРО, разом з передбаченими законом відсотками за запізнення у виконанні такої сплати, нарахування яких почалося з 8.4.2015 року та далі, у строк до 15 днів, з їх примусовим стягненням у разі несплати.

Відповідач, окрім того, повинен відшкодувати позивачці судові видатки у розмірі 512761ЄВРО у строк до 15 днів, що слідують за днем отримання цього рішення, а у випадку запізнення у здійсненні такої оплати сплатити пеню, яка нараховуватиметсья за період від дня заверешення строку, передбаченого для здійснення сплати відшкодування, до дня його фактичного здійснення.

Вказане рішення набрало законної сили 13.2.2020 та підлягає виконанню з 13.2.2020 р., про що зазначено в самому рішенні.

Боржник ( ОСОБА_2 ) має посвідку на проживання в Україні, має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Крім того, згідно рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2022, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.2023 у справі № 756/2484/19 в порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власносіт на частину квартири АДРЕСА_3 .

На теперішній час рішення Окружного суду у місті Ново-Место Респібліки Словенія не виконано. А на території України знаходиться нерухоме майно - частина квартири, право власності на яке боржник набув згідно відповідних рішень національних судів України, за рахунок якого також може бути проведено стягнення з боржника в рахунок погашення боргу перед стягувачем. Для здійснення примусового виконання необхідно визнати це рішення та надати дозвіл на його примусове викоання на території України з видачею виконавчого документу, а тому просить суд визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення від 03.01.2020 року Окружногго суду у місті Ново-Место Республіки Словенія у справі № Р 229/2016-46 за позовом ОСОБА_3 оплатити на користь позивачки - п-ні ОСОБА_3 грошових засобів розміром 22700.00 ЄВРО, разом з передбаченим законом відсотками за запізнення у виконанні такої сплати, нарахування яких почалося з 8.4.2015 року та далі, у строк до 15 днв, з їх примусовим стягненням у разі несплати та відшкодування позивачці судові видатки у розмірі 5127.61 євро у строк до 15 днів, що слідують за днем отримання цього рішення, а у випадку запізнення у здійсненні такої оплати сплатити пеню, яка нараховуватиметься за період від дня заверешення строку, передбаченого для здійснення сплати відшкодування, до дня фактичного здійснення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 30.06.2023 року клопотання прийнято до свого провадження.

Від представника боржника - адвоката Папазової Г.А. надійшли письмові заперечення, в яких посилається на те, що 07.09.2023 року у приміщенні суду ознайомилася з даним клопотанням, а тому заперечення подає у строк.

Зазначає, що посилання представника стягувача ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 має посвідку на постійне проживання в Україні, що є підставою для звернення до суду з даним клопотанням є необгрунтовані, оскільки посвідка на проживання станом на день подання клопотання є недійсною, а ОСОБА_2 з 2011 року постійно проживає в Республіці Словенія.

Окрім того, представник стягувача зазначає, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2022 року, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.2023 року у справі № 756/2484/19 в порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власності на частинку квартири АДРЕСА_3 .

Дійсно, зазначеним вище рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 10.02.2022 року за ОСОБА_2 визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_3 . Однак, станом на 09.10.2023 року право власності на зазначену вище квартиру не зареєстровано в передбаченому діючим законодавством України порядку, що підтверджується інформаційною довідкою.

По третє, з доданого до клопотання судовгого рішення вбачається, що датою набрання рішенням законної сили є 13.02.20202 року, а ст.463 ЦПК України встановлює, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Посилання стягувача на лист адвокатської контори від 04.05.2023 року не може спростувати положення вищевказаної статті та не доводить права звернення до Оболонського районного суду м.Києва поза встановленим трирічним строком.

Також посилається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 очікує понести витрати в розмірі 25 000 грн.

Просить суд відмовити стягувачу у поданому клопотанні про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Ухвалою від 20.11.2023 року розгляд клопотання призначено на 11.01.2024 року на 16 год .30 хв., яке судом відкладено через неявку представника боржника.

В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник боржника проти задоволення заяви заперечувала з посиланням на обставини, викладені в письмових поясненнях.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

03.01.2020 року Окружний суд у місті Ново-Место Республіки Словенія, по справі за позовом ОСОБА_5 проти відповідача ОСОБА_6 про зобов`язання останнього оплатити на користь позивачки грошові кошті в розмірі 22700 євро, разом з передбаченими законом відсотками за запізнення у виконанні такої сплати, нарахування яких почалося з 8.4.2015 року та далі, у строк до 15 днів, з їх примусовим стягненням у разі несплати та відшкодування позивачу судові видатки у розмірі 5127,61 євро у строк 15 днів, що слідують за днем отримання рішення, а у випадку запізнення у здійсненні такої оплати сплатити пеню, яка нараховуватиметься за період від дня завершення строку, передбаченого для здійснення сплати відшкодування, до дня його фактичного здійснення.

Частиною першою статті 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності , вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до частини першої статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Частина перша статті 465 ЦПК України передбачає, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Згідно з частиною шостою статті 467 ЦПК України розглянувши подані документи, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Як убачається з довідки Адміністрації Держприкордонслужби, відповідно до витягу щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією у період з 01.01.2019 року по 31.12.2023 року громадянином Словенії ОСОБА_2 мало місце в`їзд в Україну 20.01.2020, а виїзд - 25.01.2020, в`їзд 20.10.2021 Ю виїзд - 24.10.2021, в`їзд 27.12.2021, а виїзд 02.01.2022 року. Тобто, громадянин Словенії ОСОБА_2 на території України не проживає. Також представниками сторін не заперечувалося, що рішення від 03.01.2020 року Окружного суду у місті Ново-Место Республіки Словенія, по справі за позовом ОСОБА_5 проти відповідача ОСОБА_6 про зобов`язання останнього оплатити на користь позивачки грошові кошти перебуває на виконанні у Словенії, а тому у разі задоволенні клопотання матиме місце подвійне стягнення за одним судовим рішенням, у зв`язку з цим суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.462, 464, 465, 467 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 28 лютого 2024 року.

Суддя: Н.О. Яценко