справа № 619/3051/17
провадження № 4-с/619/17/24
Ухвала

іменем України

29 лютого 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Алфьорової В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 619/3051/17 (провадження 4-с/619/17/24) за скаргою на дії державного виконавця,

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи:

-Державний виконавець Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУЮ Стадніченко Тетяна Олександрівна, ОСОБА_2 .

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» звернувся зі скаргою, у якій просить визнати незаконними та скасувати акти головного державного виконавця Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУЮ Стадніченко Т.О. у виконавчому провадженні №57416300 від 15, 16, 18 січня 2024 року. У обґрунтування скарги зазначено, що у автоматизованій системі виконавчого провадження він 30.01.2024 ознайомився з актами державного виконавця від 15, 16 та 18 січня 2024 року, які вважає такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки дата складання акту від 15.01.2024 не відповідає даті перевірки судового рішення, якою повинна бути 13 та 14 січня 2024 року; місце складання актів м. Дергачі, не відповідає місцю проведення виконавчих дій, відповідно до вимог ч. 2 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»; час складання актів та перевірки виконання судового рішення не зазначених у актах; не має ані факту підтвердження виконання боржником рішення ані факту невиконання рішення суду; не зазначено хто брав участь у складанні актів, відсутні підписи осіб, які приймали участь тощо. Отже, акти складені у порушення п. 8 розділу І Інструкції, не встановлюють фактів та подій, передбачених частинами 2-5 статті 64-1 Закону, актами не було перевірено виконання рішення суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав.

Представник Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУЮ Бєльський А.Ю. у судовому засіданні проти скарги заперечував, зазначивши, що 15, 16 та 18 січня 2024 року державним виконавцем було складено акти про те, що у зв`язку з тимчасовим перебуванням ОСОБА_2 за межами України, а саме в м. Бремен, перевірка виконання боржником рішення суду 13 та 14 січня 2024 року не проводилася. 16.01.2024 державним виконавцем складено акт з аналогічним змістом. Введений в Україні військовий стан та перебування боржника ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3 у м. Бремен Німеччина, роблять неможливим виконання рішення суду, тому акти складалися не на підтвердження виконання рішення, оскільки ніякі виконавчі дії не вчинялися, а на підтвердження перебування боржника за кордоном, висновки про що були зроблені на підставі вивчення матеріалів виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду скарги повідомлялася за адресою, зазначеною у скарзі.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція) передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто акт є одним із різновиду рішення, яке приймає державний виконавець та яке можу бути оскаржено.

За ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Так, Дергачівським районним судом Харківської області 14.08.2018 був виданий виконавчий лист № 619/3051/17 про усунення перешкод ОСОБА_1 та визначення йому часу та днів для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Постановою державного виконавця від 24.12.2021 відновлено виконавче провадження №57416300 з виконання зазначеного виконавчого листа.

З огляду на статтю 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

15 січня 2024 року головним державним виконавцем ДВДВС у Харківському районі Харківської області Стадніченко Т.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 619/3051/17, виданого 14.08.2018 Дергачівським районним судом Харківської області, складено акт, яким встановлено, що у зв`язку з тимчасовим перебуванням боржника ОСОБА_2 за межами України, а саме Німеччина м. Бремен, перевірка виконання боржником рішення суду 13 та 14 січня 2024 року державним виконавцем не проводилася.

16 січня 2024 року головним державним виконавцем ДВДВС у Харківському районі Харківської області Стадніченко Т.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 619/3051/17, виданого 14.08.2018 Дергачівським районним судом Харківської області, складено акт, яким встановлено, що у зв`язку з тимчасовим перебуванням боржника ОСОБА_2 за межами України, а саме Німеччина м. Бремен, перевірка виконання боржником рішення суду 16 січня 2024 року державним виконавцем не проводилася.

18 січня 2024 року головним державним виконавцем ДВДВС у Харківському районі Харківської області Стадніченко Т.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 619/3051/17, виданого 14.08.2018 Дергачівським районним судом Харківської області, складено акт, яким встановлено, що у зв`язку з тимчасовим перебуванням боржника ОСОБА_2 за межами України, а саме Німеччина м. Бремен, перевірка виконання боржником рішення суду 18 січня 2024 року державним виконавцем не проводилася.

Положеннями пункту 8 розділу І Інструкції встановлено, що підтвердження певних встановлених фактів або подій здійснюється за допомогою акта, який складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій, а також передбачено інші вимоги до складання акту.

Виконавець у виконавчому провадженні законодавчо наділений дискреційними повноваженнями щодо вирішення способу та порядку виконання судового рішення. Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Водночас в силу положень ч. 1 ст. 18 Закону такі дії державного виконавця не повинні суперечити та порушувати положень чинного законодавства. Тобто, виконавець у виконавчому провадженні має здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, наведене вище дає підстави дійти висновку, що рішення, яке приймає державний виконавець за наслідками виконання судового рішення має бути встановлене законом та іншим нормативно-правовим актом.

Саме у ч. 2, 3 ст. 64-1 Закону чітко визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, де зазначено, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено ч. 1 ст. 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного, враховуючи, що акти головного державного виконавця ДВДВС у Харківському районі Харківської області Стадніченко Т.О. від 15, 16 та 18 січня 2024 року складені не у спосіб, з порушенням процедури та не у відповідності з вимогами ст. 64-1 Закону та пункту 8 розділу І Інструкції, отже, є незаконними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч.1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати акти головного державного виконавця Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУЮ Стадніченко Т.О. у виконавчому провадженні №57416300 від 15, 16, 18 січня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нечипоренко