Провадження № 2/734/71/24 Справа № 734/4602/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 лютого 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Бузунко О.А.,

за участю секретаря судового засідання Шапки О.О.,

у присутності позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Задорожньої О.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Лущик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про захист гідності, честі, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію інформацію відносно неї, розповсюджену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як скарга щодо неправомірних та аморальних дій військовослужбовця за місцем проживання у побуті «вжити заходів реагування щодо неправомірних та аморальної поведінки, яка зводить на нівець авторитет військовослужбовця. Постійно погрожує розправою, висловлює наміри знищити, прикриваючись військовим положенням, погрози висловлює в стані алкогольного сп?яніння, ганьбить форму військового, веде себе аморально, що ставить під сумнів можливість адекватно сприймати оточуючих людей, не контролює себе у військовій формі в стані алкогольного сп?яніння, принижуючи форму військового, що є особи по службі, що її прикривають і дозволяють у робочий час перебувати не за місцем несення служби»;

- зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію шляхом направлення листів до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 наступного тексту спростування: «18 липня 2023 року мною була направлена скарга до командира військової частини НОМЕР_1 щодо неправомірних та аморальних дій військовослужбовця за місцем проживання у побуті, мною були написані недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме те, не вживати заходів реагування щодо неправомірних та аморальної поведінки, яка зводить нанівець авторитет військовослужбовця. ОСОБА_1 не перебуває в стані алкогольного сп?яніння, з честю носить форму військового, адекватно сприймає оточуючих людей, наші конфлікти є вичерпаними, не є агресивною людиною»;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 300 000,00 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 поширювала недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом направлення скарги до військової частини, де проходить службу позивачка, щодо неправомірних та аморальних дій військовослужбовця за місцем проживання у побуті, що полягає у наступному: будучи у військовій формі грубо ображала відповідачку нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою відповідачці та іншим сусідам в стані алкогольного сп`яніння та соромить військову форму.

2. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що діями ОСОБА_2 , крім іншого, їй була завдана моральна шкода, оскільки відповідачка зганьбила її перед керівництвом на службі, розповсюдила недостовірну інформацію, що вплинуло на її ділову репутацію та моральний стан. Внаслідок дій відповідачки на роботі до неї почали прискіпливо ставитися. Позивачка просила задовольнити позовні вимоги.

Представник позивачки - адвокат Задорожня О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

3. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та стверджувала, що інформація, яку вона виклала у скарзі, правдива. Між ними існує давній конфлікт щодо користування земельною ділянкою. Позивачка постійно вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою (відповідачка в судовому засіданні повідомила, які слова при цьому використовувала позивачка). Запах алкоголю від позивачки при сварках вона не чула, проте розуміла, що позивачка стає агресивною, коли напідпитку. Неодноразово свідками цього були сусіди.

Представник відповідачки - адвокат Лущик О.М. заперечувала проти задоволення позовної заяви.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

1. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2023 року справа була передана судді Бузунко О.А. /а.с. 33/.

2. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін; відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву /а.с. 36-37/.

3. Відповідачка 15 листопада 2023 року подала до суду відзив на позовну заяву, який суд залишив без розгляду на підставі ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року /а.с. 46-50, 65-66/.

4. На підставі ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду /а.с. 65-66/.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, зміст спірних правовідносин та докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

1. 18 липня 2023 року ОСОБА_2 була надіслана скарга до військової частини НОМЕР_1 щодо неправомірних та аморальних дій військовослужбовця за місцем проживання у побуті, в якій відповідачка просить командування військової частини НОМЕР_1 провести перевірку, а також вжити заходів щодо неправомірної та аморальної поведінки, яка зводить нанівець авторитет військовослужбовця. У вказаній скарзі ОСОБА_2 відображає інформацію про конфлікт, який існує між нею та іншими співвласниками будинку, зокрема, з ОСОБА_1 , яка аморально себе поводить у побуті: постійно ображає нецензурними словами, погрожує розправою їй і сусідам, висловлює наміри знищити відповідачку. Вказані дії ОСОБА_1 вчиняє у стані алкогольного сп`яніння /а.с. 11/.

2. ОСОБА_1 29 липня 2021 року призначена на посаду старшого оператора тренажеру роботи забезпечення навчального процесу батальйону забезпечення навчального процесу та з 05 серпня 2021 року направлена для проходження військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 /а.с. 14/. За місцем проходження військової служби ОСОБА_1 характеризується позитивно /а.с. 15, 22, 27-28/.

3. За місцем проживання довідка-характеристика на гр. ОСОБА_1 дана загальна /а.с. 17/, на обліку у лікарня-нарколога та психіатра не перебуває /а.с. 19/.

4. 19 серпня 2021 року ОСОБА_2 зверталася до правоохоронних органів стосовно вжиття заходів до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які погрожують фізичною розправою (заява в журналі Єдиного обліку зареєстрована за № 5241). У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, окупацією Чернігівської області, документи були знищені шляхом спалювання /а.с. 24, 51-52/.

5. 18 червня 2021 року ОСОБА_2 зверталася до правоохоронних органів стосовно встановлення паркану її сусідкою та погроз на її адресу. 19 серпня 2021 року ОСОБА_2 зверталася до правоохоронних органів стосовно вжиття заходів до ОСОБА_1 , яка погрожує фізичною розправою (описано вище). 20 липня 2023 року ОСОБА_2 скаржилася на сусідку ОСОБА_4 /а.с. 26/.

6. Свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що зі сторонами він проживає в одному будинку. З 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 триває конфлікт щодо поділу земельної ділянки. Він був свідком того як ОСОБА_1 в бік ОСОБА_2 висловлювалася нецензурними словами та агресивно себе поводила відносно останньої. Така ж ситуація була і в 2023 році. У ОСОБА_1 з усіма сусідами конфлікт, в який вона вступає, будучи у військовій формі. Йому вона також погрожувала, будучи у військовій формі. ОСОБА_1 йому та його дружині погрожувала розправою (які саме слова при цьому вживалися - свідок повідомив в судовому засіданні). Свідок припускає, що під час сварок ОСОБА_1 може перебувати стані алкогольного сп`яніння, оскільки коли вона твереза - сварок немає. ОСОБА_2 викликала поліцію, скаржилася, думала, можливо, командування вплине на ОСОБА_1 .

7. Свідок ОСОБА_6 , сусід позивачки та відповідачки, дав суду показання, що неодноразово був свідком конфліктів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які виникають щодо земельної ділянки. ОСОБА_2 він часто бачить заплаканою через сварки. ОСОБА_1 під час конфлікту бувала у військовій формі, в ній же допускала нецензурні висловлювання. При цьому ОСОБА_1 словесно погрожувала ОСОБА_2 , в тому числі і фізичною розправою. В 2023 році також був конфлікт, ОСОБА_1 почала кидатися на ОСОБА_2 . Вцілому поведінку ОСОБА_1 він може охарактеризувати як агресивну.

ІV. Оцінка Суду.

1. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно з ч. 1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

2. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

3. Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а ст. 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації.

4. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

5. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

6. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

7. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

8. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

9. У пунктах 1, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення ст. 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

10. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

11. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема, що Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).

12. У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 398/3086/19 вказано: «за своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом

13. Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

14. У ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

15. Таким чином, згідно зі ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

16. Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

17. Інформація, зазначена у скарзі стосовно того, що ОСОБА_1 поводить в побуті себе аморально та під час сварок перебуває в стані алкогольного сп`яніння не містить фактичних даних, а є лише припущеннями, особистою думкою особи, що її висловлює, не може бути перевірена на предмет її відповідності, тому на підставі ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» зазначені висловлювання є оціночними судженнями. При цьому, суд враховує, що поведінку ОСОБА_1 як аморальну охаракретизовують і свідки, що дає підстави суду дійти висновку, що такі оціночні судження не можуть бути сприйняті як наклеп під час розгляду цієї справи. Те саме стосується і суджень про перебування позивачки під час сварок в стані алкогольного сп`яніння.

18. Інформація, зазначена у скарзі стосовно того, що ОСОБА_1 погрожує розправою ОСОБА_2 (в тому числі знищити), яку позивачка просить визнати недостовірною та спростувати, є фактичним твердженням, яке перевірене судом. На підставі показань свідків, звернень ОСОБА_2 до поліції, суд дійшов висновку, що такі факти мали місце і позивачкою не спростовані. З огляду на викладене, такі твердження не підлягають спростуванню.

19. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки одні з них є твердженням про факти, інші - оціночним судженням.

20. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, які є безпідставними та недоведеними, тому також задоволенню не підлягають.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

1.Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивачка за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 4 073,60 грн.

2. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. З урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати слід залишити за позивачко.

Керуючись ст. 30, 277 ЦК України, ст. 12, 76, 141, 258, 259, 263, 264 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист гідності, честі, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 /.

Відповідач - ОСОБА_2 / АДРЕСА_3 /.

Повний текст рішення складений 12 лютого 2024 року.

Суддя Олена БУЗУНКО