27 лютого 2024 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач), в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються згідно рішення Рівненського міського суду від 27 серпня 2015 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, до досягнення повноліття сином.
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 08 липня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2013 року шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син, ОСОБА_5 . Згідно рішення Рівненського міського суду від 05 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із 22 травня 2012 року до досягнення повноліття сином.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси на користь ОСОБА_3 для утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення повноліття сином. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в сумі 194 841 грн.

На примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист № 569/6543/15-ц від 05.11.2015 року, виданий Рівненським міським судом Рівненської області.

Зазначає, що син перебуває на її утриманні. За весь час відповідачем жодного разу не було сплачено аліментів. Дитина росте і розвивається, ходить до школи, відвідує секцію боксу, музичну школу, її потреби зростають щороку, а тому сума в 1 500,00 грн. на місяць не є такою, що може забезпечити належне утримання дитини. Тому доцільно буде стягнення аліментів на утримання сина в частці від його доходу, а саме в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів.

Щодо позбавлення відповідача батьківських прав вказує, що батько з 2012 року по цей час жодного разу не бачився з сином та не спілкувався з ним в інший спосіб. Син зовсім не пам`ятає батька. Він самоусунувся від виховання та утримання сина. Вважає, що такі дії відповідача, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Відсутні будь-які непереборні обставини, які б створювали перешкоди у виконанні відповідачем батьківських обов`язків відносно сина. Отже, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про його винну поведінку. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини доцільно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

У судове засідання позивач не з`явилися, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, був повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився. 13.02.2024 року представник третьої особи Самолюк І.Р. подала заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, висновок органу опіки та піклування підтримує та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.

Як встановлено судом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серії НОМЕР_2 .

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2013 року в справі №1715/20271/12, яке набрало законної сили 01 березня 2013 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішення Рівненського міського суду від 05 жовтня 2012 року в справі № 1715/10346/12 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із 22 травня 2012 року до досягнення повноліття сином.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року в справі № 569/6543/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси на користь ОСОБА_3 для утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення повноліття сином. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в сумі 194 841 грн.

На примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист № 569/6543/15-ц від 05.11.2015 року, виданий Рівненським міським судом Рівненської області.

Відповідно до розрахунку заборгованості № 199444 від 24.08.2023 року у відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 по виконанню виконавчого листа № 569/6543/15-ц , виданого Рівненським міським судом Рівненської області 05.11.2015. Станом на 31.01.2022 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість по аліментах у розмірі 119 500 грн.

Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12 лютого 2024 року №08-297 всі питання щодо вихованні дитини вирішує самостійно мати без участі відповідача. Малолітній ОСОБА_6 з матір`ю, вітчимом ОСОБА_7 та меншою сестрою ОСОБА_8 проживає за адресою АДРЕСА_1 . За цією адресою створені належні умови для проживання, вихованні та розвитку дітей.

Під час бесіди з працівниками Служби у справах дітей ОСОБА_6 пояснив, що проживає з мамою, татом та меншою сестрою. Своїм татом вважає ОСОБА_9 , другого маминого чоловіка. Свого рідного батька ОСОБА_4 не пам`ятає.

З висновку вбачається, що батько ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Мобільний зв`язок з відповідачем за номером НОМЕР_5 відсутній, виклики переадресовуються на автовідповідач.

ОСОБА_6 навчається у Рівненському академічному ліцеї "Престиж" імені Лілії Котовської Рівненської міської ради. Відповідно до інформації навчального закладу, мама ОСОБА_10 та її чоловік ОСОБА_7 є постійними активними та ідейними членами батьківського колективу, завжди відгукуються на прохання класного керівника. Батько ОСОБА_4 жодного разу не відвідував школу, з класним керівником та учителями не контактував. В позаурочний час ОСОБА_4 навчається у Рівненській дитячій музичній школі № 2 по класу кларнета та займається у ДЮСШ № 5. 3а інформацією цих закладів, участь у вихованні дитини та його утриманні беруть мама та її чоловік ОСОБА_7 . Біологічного батька ОСОБА_4 викладачі ніколи не бачили і не чули про нього.

Питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 25 січня 2024 року. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладені факти, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, суд вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною третьою статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимоги про зміну розміру аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, а судовий збір за позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року в справі №569/6543/15-ц в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 грн.60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: вул. Поштова, 2, м. Рівне.

Повне заочне рішення суду складено 27 лютого 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина