Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 953/511/24
Провадження 2-з/711/25/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також, позивачкою ОСОБА_1 разом з позовною заявою була подана заява про забезпечення позову, в якій остання просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису №99367, вчиненого 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, за виконавчим провадженням №66994682, яке перебуває в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича.

19.02.2024 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2024 року направлено заяву про забезпечення позову разом з матеріалами цивільної справи № 953/511/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

28.02.2024 року заява про забезпечення позову та матеріали вказаної вище цивільної справи надійшли до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передана судді Скляренко В.М.

Суд, дослідивши письмові матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали цивільної справи № 953/511/24, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Також в п. 4 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що розглядаючи заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Пунктом шостим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки нормами ЦПК України не передбачено передачі заяви про забезпечення позову за підсудністю до іншого суду, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо передачі справи на розгляд іншому суду (ст. 31 ЦПК України).

В даному випадку змістом позовних вимог позову, яку заявник просить забезпечити, є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому, визначаючи підсудність даної заяви про забезпечення позову, поданої разом з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід керуватись вимогами ст. ст. 27, 28 та ЦПК України

За правилами, що визначені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України за вибором позивача позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві (постанова КЦП ВС від 29 жовтня 2020 року, справа № 263/14171/19).

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій.

За вимогами ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Як встановлено зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, в тому числі і заяви про забезпечення позову, позивач (заявник) ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним виконавцем у виконавчому провадженні №66994682 також зазначена адреса боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Вказана адреса не відноситься до територіальної юрисдикції Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Разом з тим, з постанови приватного виконавця Подолянко І.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 від 26.10.2021 вбачається, що боржник отримує дохід від юридичної особи, якою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ», що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 226/1.

Таким чином, вказаною постановою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 за місцем їх отримання (робота) та яка відповідно направлена на виконання за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, в даному випадку місцем виконання спірного виконавчого напису є місце роботи боржника ОСОБА_1 ТзОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» (м. Черкаси, вул. Надпільна, 226/1).

Саме цим і керувався Київський районний суд м. Харкова передаючи справу та заяву про забезпечення позову за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси за місцем вчинення виконавчих дій.

Разом з тим, вказана вище адреса не відноситься до територіальної юрисдикції Придніпровського районного суду м. Черкаси, а відноситься до територіальної юрисдикції Соснівського районного суду м. Черкаси, тому вказана справа була помилково направлена за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, таке рішення суду повністю відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський Суд з прав людини висловив міркування у пункті 24 про те, що як було встановлено фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, відповідність вимозі «суд встановлений законом» передбачає існування та дотримання таких передумов: законодавча основа створення та функціонування суду; діяльність суду на підставі та відповідно до норм закону; реалізація судом визначених законом повноважень у спосіб, передбачений законом, тобто з дотриманням процесуальних правил.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин вважаю, що дана заява не підсудна Придніпровському районному суду м. Черкаси та помилково була направлена за підсудністю саме до цього суду , у зв`язку із чим підлягає передачі за належною підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси, як суду на території якого виконується спірний виконавчий напис нотаріуса.

На підставі викладеного вище та, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 953/511/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 29.02.2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко