У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

"08" листопада 2024 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Петровська М.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира через систему "Електронний суд" із заявою про видачу судового наказу, відповідно до змісту якої просить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» з боржника ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1 645,54 грн, за період з 01.03.2024 року по 30.09.2024 року, інфляційні витрати у розмірі 90,33 грн, 3% річних у розмірі 33,01 грн та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 302,80 грн.

Перевіряючи матеріали заяви на дотримання вимог статей 161 - 164 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст.163 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Згідно п.2 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 ст.58 ЦПК України).

Процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії як «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 по справі №303/4297/20 (провадження №14-105цс21) зауважила, що, починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Подана заява про видачу судового наказу в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» підписана юрисконсультом відділу судової роботи управління юридичного забезпечення Зеленовою Лідією Василівною шляхом накладення електронного цифрового підпису та на підтвердження повноважень останньої до заяви додано копію довіреності №б/н від 31 жовтня 2024 року виданої в.о. директора філії ОСОБА_2 , а також посадову інструкцію юрисконсульта.

Разом з тим, до поданої заяви про видачу судового наказу не додано доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 обіймає посаду юрисконсульта в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (наказ про призначення тощо). Довіреність №б/н від 31 жовтня 2024 року не підтверджує такий факт.

Крім того, матеріали наказу не містять доказів на підтвердження повноважень в.о.директора філії Олексія Рубського видавати довіреності від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (наказ про призначення, витяг з статуту тощо).

Отже, ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень звертатися до Корольовського районного суду м. Житомира в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в зв`язку із чим відсутні підстави вважати, що заяву про видачу судового наказу підписано уповноваженою особою.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи наявність підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України, у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» слід відмовити.

Керуючись статтями 160-167, 259-261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги - відмовити.

Відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08 листопада 2024 року.

Суддя М. В. Петровська