Справа № 345/6105/23
Провадження № 22-ц/4808/1045/24
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Калуської міської ради, про скасування реєстраційних дій зняття з місця реєстрації осібза апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 24 травня 2024 року під головуванням судді Гапоненка Р.В. у м. Калуш,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 про скасування реєстраційних дій про зняття з місця реєстрації осіб.

Позовні вимоги обґрунтували тим, що вони все своє життя проживали та проживають на даний час і були зареєстровані в будинку по АДРЕСА_1 . Тимчасово, силу певних обставин, що не залежали та не залежать від позивачів, останні періодично відсутні фізично за місцем реєстрації та проживання за станом здоров`я та працевлаштуванням, навчанням та тимчасовим перебуванням за межами держави. Проживаючи у цьому будинку, позивачі вели/ведуть господарство, дбали та дбають про будинок, оплачували і оплачують усі комунальні платежі, придбали у будинок усі наявні у ньому меблі, речі домашнього вжитку, особисті речі, які досі знаходяться там. Іншого житла у власності позивачі не мають, тому маючи намір отримати довідку про підтвердження місця реєстрації, отримали інформацію, що з січня 2023 року вони зняті з реєстрації місця проживання, їх про це ніхто не повідомляв. Після отримання відповіді на скаргу від виконавчого комітету Калуської міської ради № С-1235 від 22.08.2023 вбачають також неправомірні дії відповідачки при поданні заяви до реєстратора, що полягають у навмисному приховуванні фактичних даних та введенні в оману органу реєстрації.

Просили визнати незаконними (протиправними) вчинені виконавчим комітетом Калуської міської ради Івано-Франківської області (сектор реєстрації місця проживання управління «ЦНАП») реєстраційні дії щодо зняття їх з реєстрації місця проживання за адресою по АДРЕСА_1 та скасувати реєстраційні рішення, дії та записи, відомості та дані, внесені 09.01.2023 щодо громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зняття їх з реєстрації місця проживання за адресою по АДРЕСА_1 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 24 травня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначають, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги тільки доводи третьої особи стосовно правомірності задоволення заяви ОСОБА_3 щодо зняття їх з реєстрації місця проживання.

Зі змісту заяви міського голови Калуської міської ради і нормативно-правові акти, на які посилається заявник, вбачається наявність вичерпного переліку підстав, з яких орган реєстрації вправі прийняти рішення про відмову в реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання особи.

Як підтверджується матеріалами справи та рішеннями по іншій судовій справі у період коли відповідач та власник житла подавала заяву на зняття їх з реєстрації, розглядалася інша судова справа, за результатами якої ОСОБА_3 відмовлено у позові про визнання їх з дочкою такими, що втратили право користування майном.

Тобто, апелянти вважають, що заявниця ввела орган реєстрації в оману стосовно того, що позивачі не проживають у будинку довший час попри те, що в органі реєстрації були зазначені відомості про їхнє з донькою дійсне та діюче зареєстроване місце проживання та реєстрації за адресою по АДРЕСА_1 . Орган реєстрації за їхніми персональними даними повинен був перевірити інформацію про відсутність у них іншого житла чи іншого можливого місця реєстрації чи проживання.

Апелянтки вважають, що орган реєстрації мав переглянути свої дії та прийняти рішення про скасування реєстраційної дії та зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання.

Вказують, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про їх право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Таким чином, якщо від них не надходило заяв про зняття їх з місця реєстрації, судового рішення, яким їх визнано такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, не надано то таке зняття з реєстрації є незаконним.

Зазначають, що лише перехід права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження наявності припинення підстав на право користування житлом та підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання без її дозволу та відома.

Разом з тим важливим є те, що на день звернення заявниці до реєстраційного органу про зняття їх з реєстрації місця проживання вже існувало рішення Калуського міськрайонного суду від 01.12.2022 про відмову в задоволенні її позову щодо втрати права користування житлом.

У відповідачки, як власниці житла, та третьої особи були відсутні будь-які підстави для вчинення дій щодо зняття їх з реєстрації місця проживання, в тому числі без їхнього відома та за відсутності їхніх особистих заяв про це.

Таким чином, на час розгляду цієї справи в суді були відсутні підстави вважати, що їх право на користування житлом втрачене.

Жодних документів як особам, що виписані із будинку, не було вручено, не повідомлено про те, що вони зняті з реєстрації місця проживання. Про таку обставину вони довідались лише у серпні 2023 року будучи більш як півроку необізнані в тому, що вони ніде не зареєстровані.

З врахуванням вищевикладеного апелянти вказують, що процедура зняття з реєстрації місця їх проживання була здійснена з грубими порушеннями вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил і Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні.

Просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що не погоджується з доводами апелянтів.

Вказує на те, що відповідно до чинного законодавства України зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла без згоди на те зареєстрованої особи.

Судове рішення в інші цивільній справі на яке апелянти вказують в апеляційній скарзі, набуло законної сили 16.02.2023 не забороняє їй як власнику свого житла знімати із зареєстрованого місця реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до чинного законодавства України повідомлення та надання згоди при знятті особи з реєстрації місця проживання не передбачено.

ОСОБА_3 вказує на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже зверталися з позовною вимогою до суду першої інстанції в іншій цивільній справі з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, де є рішення суду яке набрало законної сили.

Тобто, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цій справі вказали виконавчий комітет Калуської міської ради як третьою особою але фактично свої позовні вимоги ставлять до виконавчого комітету Калуської міської ради як до відповідача, а до ОСОБА_3 жодних позовних вимог не ставлять. Тобто є підстави вважати, що позовні вимоги заявлені знову тільки до виконавчого комітету Калуської міської ради.

Позивачі не являються членами її сім`ї, не проживають у житловому будинку більше трьох років без поважних причин, не беруть участі в утриманні та облаштуванні будинку, не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку. Позивачки створюють їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном тому вона вважає, що позивачі не можуть бути зареєстровані у будинку, який належить їй.

Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

Апелянти звернулися до апеляційного суду з клопотаннями про розгляд справи без їхньої участі та вказали, що апеляційну скаргу підтримують з мотивів наведеній у ній.

Представник третьої особи звернувся з заявою про розгляд справи без уповноваженого представника Виконавчого комітету Калуської міської ради, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду не з`явилася. З довідки про причини повернення вбачається, що судова повістка, яка була адресована ОСОБА_3 повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України вважається доставленою.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що на підставі договору дарування від 17.12.2004 та відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2013 ОСОБА_3 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 160, 162).

Належність відповідачці цього нерухомого майна підтверджується інформаційною довідкою від 09.01.2023 № 319786217 (т.1 а.с. 141).

За вказаною адресою було зареєстровано місце проживання позивачів, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 05.05.2018 і витягом з реєстру територіальної громади від 18.08.2023 та довідкою про зареєстрованих у житловому будинку осіб за даними Бази Громади Калуської міської територіальної громади (т.1 а.с. 108, 111, 121).

Згідно акта, складеного депутатом ОСОБА_4 в присутності сусідів, було проведено обстеження житла ОСОБА_3 за адресою с. Пійло Шевченка 95 та встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , без поважних причин більше двох років не проживають, спільного побуту не ведуть, їхні особисті речі та майно відсутні (т.1 а.с. 164).

За заявами ОСОБА_3 як власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 09.01.2023 № 1640598 і № 1640599 знято з реєстрації місця проживання за адресою по АДРЕСА_1 , відповідно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (т.1 а.с. 136-140).

Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 757/508/20-ц (провадження № 61-19919св21) зазначено, що: «порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. […] Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення».

Відносини у сфері надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання регулюються Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі - Закон №1871-IX), який з 01 грудня 2021 року набув чинності.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 18 Закону № 1871-IX зняття повнолітньої особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, за заявою власника житла.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Згідно з пунктами 50, 61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, підставою зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла є подання останнім заяви установленої форми згідно з додатком 6, документа, що посвідчує особу (у разі особистого звернення) та документа, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла без згоди на те зареєстрованої особи.

Наведене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 26 січня 2024 року у справі № 161/5576/23.

Відповідно до пункту 4 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1871-IX місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим законом.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування реєстраційних дій зняття з місця реєстрації осіб,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень з боку ОСОБА_3 і виконавчого комітету Калуської міської ради при прийнятті рішень про зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з зареєстрованого місця проживання, які прийнято на підставі заяви відповідачки як власника житлового будинку.

Необґрунтованими є доводи апелянтів, що зняття їх з місця реєстрації є незаконним.

Враховуючи висновки Верховного Суду та норми чинного законодавства, суд першої інстанції правильно зазначив, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла без згоди на те зареєстрованої особи.

ОСОБА_3 як власниця житла скористалася своїм законним правом на зняття позивачів з реєстрації у спірному житловому приміщенні. Відповідачка надала до ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради докази належності їй житлового будинку на праві власності та докази які підтверджують зареєстроване місце проживання позивачів за адресою АДРЕСА_1 .

Виконавчий комітет Калуської міської ради перевірив належність документів, наданих ОСОБА_3 , необхідних для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), правильність заповнення нею заяви про зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання перебування. На підставі поданих документів відповідним органом місцевого самоврядування у межах своїх повноважень було здійснено дії по зняттю їх із місця реєстрації відповідно до чинного законодавства України.

Тому доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3 ввела в оману орган реєстрації щодо зняття їх з реєстрації місця проживання не заслуговує на увагу і спростовується зібраними у справі доказами.

Посилання апелянтів на рішення Калуського міськрайонного суду від 01.12.2022 про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 щодо втрати права користування спірним житлом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з їх недоведеності внаслідок недостатності доказів, поданих позивачкою у тій справі.

Доводи апелянтів, що їм не вручено жодних документів як особам, які виписані із будинку і не повідомлено, що вони зняті з реєстрації місця проживання, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Виконавчий комітет Калуської міської ради листом від 22.08.2023 № С-1235 повідомив ОСОБА_1 , що вона та ОСОБА_2 09 січня 2023 року зняті з реєстрації за адресою по АДРЕСА_1 , відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та підпункту 5 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (т.1 а.с. 123-125).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянтів.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 24 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук Є.Є. Мальцева