Провадження № 4-с/761/150/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на дії Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу №2н-1773/10 від 26.06.2012 р. про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі Філії «Одеське РУ ПАТ «Банк Фінанси та кредит», стягувач ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,-

в с т а н о в и в:

В травні 2024 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на дії Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу №2н-1773/10 від 26.06.2012 р. про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі Філії «Одеське РУ ПАТ «Банк Фінанси та кредит», стягувач ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,- в якій просила суд визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельничук Р.В. щодо не зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , який був накладений в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 07.07.2012 р, зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти (скасувати) арешт з усього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , який був накладений в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 за постановою державного виконавця Главацького Ю.А. від 07.07.2012 р., зобов`язати скасувати обтяження в Державному реєстрі обтяжень та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12721875.

Скарга мотивована тим, що при спробі відчуження майна заявнику стало відомо про наявність обтяження, яке накладене за постановою державного виконавця Главацького Ю.А. від 07.07.2012 р., в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу №2н-1773.

При зверненні до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заявнику стало відомо, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське РУ ПАТ «Банк Фінанси та кредит» заборгованості в розмірі 330262,15 грн, яке було відкрито 07.07.2012 р., а 20.10.2017 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ст.39 п.10 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого ДВС).

Отримавши вказану інформацію, заявник звернувся до Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та отримав відповідь про відсутність на виконанні виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, в тому числі виконавчого провадження НОМЕР_1.

Заявник зазначає, що відкриті виконавчі провадження на теперішній час щодо неї відсутні, повторно виконавчий лист до примусового виконання не пред`являвся, стягувач ПАТ «Банк Фінанси та кредит» перебуває в стані ліквідації, у Фонду гарантування вкладів немає жодних претензій до неї. Накладення вказаного арешту на майно порушуються права заявника на мирне володіння майном, що стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

В судове засідання представник заявника не з`явилась, подала заяву про розгляд скарги без її участі, скаргу підтримує, просить її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду скарги, причини неявки суду не відомі.

За змістом ст. 450 ч.2 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, розглянувши наявні матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2010 р. Шевченківським районним судом м. Києва виадно судовий наказ №2н-1773/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» заборгованість в розмірі 329382,15 грн, судовий збір в розмірі 850,00 грн, витрати на ІТЗ в розмірі 30,00 грн, а всього 330262,15 грн.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на Уразова.

Згідно з інформаційною довідкою від 25.09.2023 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11.07.2012 р. зареєстровано обтяження №12721875 у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборни на його відчуження від 07.07.2012 р. у ВП НОМЕР_1, обтяжувач Перший Суворовський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції.

Як вбачається з відповіді в.о. начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельничук Р.В. від 31.10.2023 р. на заяву про скасування арешту, відсутні підстави для скасування арешту, 20.10.2017 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ст.39 п.10 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого ДВС).

Відповідно до відповіді Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відл 17.05.2024 р. на примусовому виконанні ВП НОМЕР_1 не перебувало, станом на 17.05.2024 р. відсутнє виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 , на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» 330262,15 грн. заборгованості.

Згідно відповіді в.о. начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельничук Р.В. від 31.10.2023 р. виконавче провадження НОМЕР_1 було закінчено на підставі на підставі ст.39 п.10 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого ДВС).

Між тим, п.10 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 20.10.2017 р.) передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

В постанові Верховного Суду від 27.03.2020 р. у справі 817/928/17 зазначено, що закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. При цьому, згідно ст. 56 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час розгляду справи) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У даному випадку, у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, накладений арешт припинився.

Крім цього, з наданих заявником письмових доказів вбачається, що ПАТ «Банк Фінанси та кредит» перебуває в стані припинення, а з 27.12.2022 р. визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ Банк Фінанси та кредит» здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо.

Згідно з відповіддю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.11.2023 р. відсутня інформація про ОСОБА_2 , як клієнта (контрагента,боржника) АТ «Банк Фінанси та кредит».

Належних та допустимих доказів відступлення права вимоги, заміни стягувача у виконавчому провадженні НОМЕР_1, або у судовому наказі №2н-1773/10 матеріали справи не містять.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 3 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

В зв`язку з цим, потрібно визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельничук Р.В, яка полягає у незняті арешту з майна боржника ОСОБА_2 , який був накладений в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 та зобов`язати уповноважену особу Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , який був накладений за постановою державного виконавця Главацького Ю.А. від 07.07.2012 р. в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу №2н-1773/10.

Щодо зобов`язання скасувати обтяження в Державному реєстрі обтяжень та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12721875, варто зазначити наступне.

За умовами ст.451 ЦПК України та у відповідності до загальних положень Закону України «Про виконавче провадження» прийняття відповідних рішень та винесення процесуальних документів державним виконавцем є виключно його дискреційними повноваженнями, в які суд втручатись не вправі. Так, суд у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця державної виконавчої служби або приватного виконавця зобов"язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника, але при цьому не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України можуть здійснюватися тільки державним виконавцем державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Відповідно до ст. 26 ч.3 абз.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Тобто, наявність судового рішення, яким зобов`язано уповноважену особу Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт майна боржника ОСОБА_2 , які накладені в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу №2н-1773/10, є саме по собі підставою для скасування відповідних обтяжень.

В зв`язку з цим скарга підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. 2, 13, 37,40 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі ст. 260, 448, 450, 451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

скаргу боржника ОСОБА_1 на дії Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу №2н-1773/10 від 26.06.2012 р. про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі Філії «Одеське РУ ПАТ «Банк Фінанси та кредит», стягувач ПАТ «Банк Фінанси та кредит» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельничук Р.В, яка полягає у незняті арешту з майна боржника ОСОБА_2 , який був накладений в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу №2н-1773/10.

Зобов`язати уповноважену особу Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , який був накладений за постановою державного виконавця Главацького Ю.А. від 07.07.2012 р. в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу №2н-1773/10 .

В задоволенні іншої частини скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повна ухвала виготовлена 21.08.2024

Суддя: А.А.Осаулов