Справа № 583/1140/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Якубович В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3.

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №5 в місті Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ -

встановив :

10.11.2022 до суду звернулася позивачка з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлової квартири АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований, але з липня 2021 року не проживає колишній чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування квартирою, просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим звернулася до суду із позовом.

Ухвалою суду від 01.06.2020 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.02.2023 відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, у якій зазначає що він працює водієм-міжнародником на вантажному авто за кордоном у Польщі, м. Равіч, транспортна фірма АМІТ LOGISTICS, починаючи з березня 2018 року. Графік роботи два або три місяці в дорозі, місяць вдома в Україні за адресою: АДРЕСА_2 . Перед знайомством із ОСОБА_5 у нього були відкладені заощадження на суму 2000 (дві тисячі) євро. Перше побачення із позивачкою відбулося в кафе на торговій площі у м. Охтирка перед новим роком 26-28 грудня 2019 року увечері близько 18 години. У подальшому він підтримував постійний зв`язок із нею шляхом надсилання повідомлень через мобільний застосунок Вайбер (переписка з самого початку не збереглася через зміну мобільного телефону у травні 2020 року на новий), бо з 12 січня 2020 року відповідач виїхав на роботу. А у період з 24 січня по 09 лютого 2020 року він щодня вечорами їздив на своєму авто до позивачки на побачення. У зв`язку із обопільною симпатією перед його поїздкою на роботу вони домовилися про спільне життя та познайомилися з батьками один одного. Залишивши ОСОБА_6 300 євро як своїй цивільній дружині, бо остання на той час була безробітною, 09.02.2020 він поїхав на роботу. Із 09.02.2020 по 09.05.2020 він працював і за цей період переказував кошти на карту позивачки в банку «Креді Агріколь», бо ті 300 євро, які він їй залишив, вона не хотіла обмінювати на гривні. З собою він привіз 4750,0 євро, що підтверджується історією його рахунку від 26.09.2021 за період з 01.01 по 31.12.2020 року перекладеного українською мовою. З метою спільного проживання як родини, про що була домовленість ще 07.02.2020, він забрав позивачку разом із донькою ОСОБА_7 та їхніми речами від її батьків та перевіз проживати до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить його матері - ОСОБА_8 , та яка зареєстрована за тією ж адресою, де вони почали жити утрьох як сім`я. Домашні завдання від вчителів позивачка пересилала на застосунок «Вайбер» йому, що підтверджується скрін - шотами з його телефону, і він допомагав дитині їх виконувати. Позивачка займалася приготуванням їжі та іншими побутовими справами. У будні він перебував вдома разом із донькою ОСОБА_6 , вони навчалися, гуляли надворі. У вихідні дні вони разом утрьох їздили до його матері, яка у той час проживала у с. Чернеччина, а потім до батьків ОСОБА_6 , прогулювалися в міському парку, разом проводили увесь вільний час. Згодом вони були змушені утрьох переїхати жити до батьків ОСОБА_6 , які на той час придбали інший будинок і мешкали у АДРЕСА_3 . З квартири матері він забрав і перевіз до батьків позивачки диван-ліжко, пилосос, комп`ютер, свої речі, а також речі ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7 . У батьків ОСОБА_6 вони проживали до його від`їзду на роботу (близько двох-трьох тижнів), стосунки з її батьками у нього були добрими. 07.06.2020 він їздив із батьком позивачки ОСОБА_10 та його знайомим ОСОБА_11 на риболовлю на дамбу. Після рибалки він поїхав за ОСОБА_6 та її донькою і матір`ю, бо того ж дня був запланований пікнік на тому ж озері, що підтверджується спільними фотознімками. На початку червня 2020 року позивачка отримала посвідчення водія і він дозволяв їй їздити на його автомобілі й планував залишити його для неї поки буде працювати у Польщі. 13.06.2020 він разом із позивачкою та її донькою їздили у гості до його бабусі до м. Лебедин, Сумської області. Також обставини спільного побуту подружжя та взаємних прав і обов`язків підтверджує той факт, що під час придбання 13 травня 2020 року у магазині «COMFY» мобільного телефону Readme Note 8Т для нього позивачка оформила кредит у «Укрсиббанку» на себе, оскільки у останнього виникли проблеми під час його придбання. При цьому телефоном користувався він. Мешкаючи у будинку батьків позивачки їхнє подружжя спільно прийняло рішення про необхідність жити окремо від батьків та про потребу придбати власне житло. Він на той час заощадив 6000 (шість тисяч) євро, також йому на праві власності належав автомобіль Volkswagen Golf 1.9, 2001 року випуску. Зі слів позивачки у неї також були заощадження у сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, але він не бачив цих коштів, однак вона говорила, що, начебто, це була компенсація за шкоду заподіяну їй як потерпілій внаслідок ДТП. Вони почали разом підшукувати житло, їздили по декількох адресах, придивляючись нерухомість, але ніяких гарних варіантів не було, бо квартири коштували від 13 тисяч доларів. Через те, що він невдовзі мав їхати на роботу за кордон, а пошук житла міг зайняти певний час, вони вирішили, щоб він довірив позивачці право продати належний йому автомобіль та придбати і зареєструвати на його ім`я квартиру, так як його коштів у спільному внеску було більше. Позивачка була не проти оформлення квартири на його ім`я, але як показали подальші події, вона просто оформила квартиру на себе заявивши, що на нього не виходить оформити, так і не вказавши якоїсь конкретної причини. На той час він і подумати не міг, що менш ніж за півтора роки вони розлучаться і він залишиться ні з чим. З 19.06.2020 по 16.08.2020 він перебував на роботі за кордоном. Перед виїздом він залишив позивачці свої заощадження у сумі 6000 (шість тисяч) євро, автомобіль та дві довіреності: на продаж автомобіля та на купівлю квартири на його ім`я.

За цей час він продовжив переводити кошти своїй на той час ще цивільній дружині на картку. Так, 09 липня 2020 року позивачка придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . Йому ж вона сказала, що виникли якісь труднощі при оформленні квартири на нього, а тому право власності зареєстрували на неї, та повідомила, що квартира коштувала 10000 (десять тисяч) доларів США. При цьому вона попередньо запитала згоду у нього на реєстрацію квартири на неї, що підтверджується скрін - шотами переписки між ними. Вважаючи себе фактичним чоловіком ОСОБА_6 , а її своєю дружиною, не став акцентувати увагу щодо оформлення, бо вони з нею жили як подружжя і планували одружитися, та вважав цю квартиру спільним сімейним майном. Під час його перебування за кордоном почали виконуватися ремонтні роботи у придбаній квартирі. На купівлю матеріалів та оплату праці найманим працівникам потрібні були кошти, які були взяті з продажу належного йому автомобіля. За повідомленою позивачкою та за наданою нею інформацією автомобіль був проданий 16 липня 2020 року за 4600-4800 доларів США, які повністю були витрачені на ремонт. Із 16.08.2020 по 30.08.2020 року він повернувся додому. Зустрічали його з маршрутки на околиці м. Охтирка позивачка та її батько. Привіз він із собою 2300 (дві тисячі триста) євро, що підтверджується тією ж історією рахунка, які теж були витрачені на ремонт квартири. Він особисто приймав участь у ремонтних роботах на придбаній квартирі, платив підсобним працівникам, працівникам з монтажу вікон, купував будівельні матеріали, носив пісок для заливання підлоги. Також покупки матеріалів у ТЦ «Портал» робила позивачка за його кошти, оскільки її зарплати на усі потреби для ремонту не вистачало. У цей час у квартирі були встановлені вікна, які були замовлені у салоні ІНФОРМАЦІЯ_3 (ФОП ОСОБА_13 ). Загалом на ремонт квартири і меблі за його підрахунками було витрачено близько 9000 (дев`яти тисяч) євро. Із 04.10.2020 по 18.10.2020 року він повернуся додому і вони разом з ОСОБА_6 та її донькою вже почали проживати у квартирі АДРЕСА_1 . У квартирі майже був завершений ремонт (не було кухні, бо вона ще була не готова). Він привіз 1000 (одну тисячу) євро, які було особисто ним передано за роботу майстрам. Було замовлено ліжко, матрац і комод в ТЦ "Портал". Він заносив і збирав ці меблі особисто. Через мережу Інтернет був куплений обідній стіл і табуретки, які також довелося збирати йому. Він водив ОСОБА_7 до школи і забирав перший час зі школи одразу після уроків. Пройшовши медкомісію у військкоматі він 16 жовтня 2020 року та зареєструвався у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою про місце його реєстрації Із 18.10.2020 по 20.12.2020 він в черговий раз поїхав на роботу та продовжував підтримувати матеріально свою дружину шляхом надсилання переказів на картку. 3 20.12.2020 по 29.01.2021 він приїхав додому, привіз з собою 3000 (три тисячі) євро. Разом із позивачкою вони подали до РАЦСу заяву про реєстрацію шлюбу, придбали за його кошти каблучки. Підсумком більш ніж річних стосунків стала реєстрація шлюбу між ними 26 січня 2021 року. У квітні 2021 року під час перебування вдома разом з позивачкою поїхали до Полтави і придбали авто Opel, запланували поїздку до Єгипту у липні, що і було зроблено. В липні 2021 року ОСОБА_6 почала дивно себе поводити, у нього почали виникати підозри про невірність. Дивність полягала у тому, що ОСОБА_6 почала палити, відвідувати нічні клуби, прогулюватися з донькою, але без нього, однак він заспокоював себе тим, що просто йому здалося. Перебуваючи вже на роботі він побачив, що його підозри були не безпідставні - позивачка стала менше з ним розмовляти, постійно була роздратована, з`явилась якась "подружка/сусідка", яка важливіша за нього. З кінця серпня між ними виникли суперечки через те, що у позивачки з`явився новий друг, з яким вона спілкується ще з липня, і який на сьогоднішній день став її чоловіком. Спочатку ОСОБА_6 усе заперечувала, казала, що вони просто друзі і тільки спілкуються, однак згодом повідомила, що хоче розлучитися і жити окремо, а щодо спірної квартири - щоб забув про неї, хоча раніше казала, що він завжди зможе там жити, що підтверджується скрін - шотом за 03.09.2021, та попросила його зібрати речі і поїхати. Коли він повернувся додому, то 24.09.2021 ОСОБА_6 спровокувала його на скандал своєю зрадою, а ключі від квартири у нього відібрав її батько, тому про добровільне залишення ним житла не може бути мови. Враховуючи грошові внески сторін у спірне майно та його поліпшення, недобросовісну поведінку ОСОБА_6 , яка намагалася приховати квартиру та видати за особисту приватну власність, позбавити його права користування квартирою, наявні підстави для відступу від засад рівності часток подружжя, збільшивши частку відповідача до .

07.02.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. була задоволена заява представника відповідача про забезпечення позову. Зокрема, був накладений арешт на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_4 , заборонивши ОСОБА_1 , будь-яким чином відчужувати наступне нерухоме майно до вирішення позовної заяви по суті.

07.02.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням справа № 583/1140/22 провадження 2/583/112/23, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ справа №583/479/23 провадження № 2/583/297/23. Об`єднані позовні вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом присвоївши загальний номер: справа № 583/1140/22 провадження 2/583/112/23. Прийняте рішення про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні призначивши підготовче судове засідання на 19 березня 2023 року.

21.02.2023 від позивача по справі надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначено про безпідставність вимог з огляду на недоведеність відповідачем факту проживання сторін однією сім`єю в період придбання спірної квартири та надається критична оцінка наданим відповідачем на обґрунтування своїх вимог доказам. Наполягала на тому, що реєстрація відповідача у квартирі відбулась на його прохання з метою необхідності перетину Державного кордону України. Кошти на придбання квартири їй надавала матір, на підтвердження чого надала копію розписки.

28.02.2023 представником відповідача через систему «Електорнний суд» була надіслана відповідь на відзив із запереченнями на кожен із доводів позивачки.

17.03.20223 від представника позивача надійшло письмове заперечення на відповідь на відзив, де серед іншого, зазначив про недопустимість як доказів роздруківки з переписки між сторонами у соціальній мережі, оскільки позивач не надавала дозволу на їх запис, вони не засвідчені електронним цифровим підписом, дані геолокації з мобільного не можна брати до уваги, бо не доведено яким саме технічним засобом вони зафіксовані, і хто у цей момент був володільцем цього технічного засобу.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 10.04.2023 було призначено розгляд даної цивільної справи по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Зустрічний позов не визнали. Додатково зазначили про те, що відповідач добровільно залишив житло, забравши свої речі, перед цим зіпсувавши його. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинилось. Квартири придбана не у шлюбі і є особистою власністю позивача.

Відповідач пред`явлений до нього позов не визнав та повністю підтримав заявлені ним зустрічні позовні вимоги з підстав викладених у ньому.

Його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та повністю підтримав заявлений відповідачем зустрічний позов. Зазначив, що відповідач з наведених у позовній заяві мотивів вважає себе співвласником квартири. Не проживає у ній він не через те, що втратив інтерес до житла, а через перешкоди з боку позивачки та її родичів.

Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивача, кожен окремо, пояснили наступне.

Так, свідок ОСОБА_15 , повідомила, що мешкає у будинку, в якому знаходиться спірна квартира. Познайомилась із ОСОБА_1 , коли остання робила ремонт у своїй квартирі. Бачила там також її батьків. Відповідача там не бачила взагалі.

Допитана як свідок матір позивачки ОСОБА_16 повідомила, що їй відомо про те, що донька у 2020 році познайомилась із відповідачем та зустрічалась із ним. Проте, на той час це не були сімейні стосунки, а лише зустрічі. Відповідач мешкав та працював за кордоном. У липні 2020 року вони з чоловіком вирішили придбати доньці житло на що позичили їй 12000 доларів США. Гроші мали від попереднього продажу житла та власні заощадження, яких вистачило як на придбання собі будинку, так і на позику доньці. Вона особисто допомагала доньці із підбором квартири та була у нотаріуса в час укладення угоди купівлі-продажу. Позику посвідчили відповідною розпискою. Ремонт у квартирі робили власними силами, без участі відповідача.

Також на клопотання сторони відповідача було допитано ряд свідків які надали наступні покази.

Так, допитана як свідок ОСОБА_17 показала, що працює державним виконавцем у Охтирському відділенні ДВС. Близько року з нею працювала також і позивач ОСОБА_1 . Вони працювали у одному кабінеті і позивачка розповідала їй про свої стосунки з відповідачем. Розповідала про те, що він працює водієм за кордоном. Помічала, що вони часто спілкувались по телефону. Відповідач зустрічав ОСОБА_1 з роботи разом із її донькою від попереднього шлюбу. Їй відомо, що вони мешкали разом спочатку у батьків ОСОБА_3 , згодом у батьків позивачки. Фактично вони мешкали разом. ОСОБА_3 був присутній як чоловік ОСОБА_1 коли вони колективом після роботи відмічали свято. Вона чула телефонну розмову між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у ході якої вони обговорювали придбання квартири. Згодом ОСОБА_1 повідомила про те, що вони придбали її, а її батько допомагав проводити у ній ремонт. Їй відомо, що вони планували разом жити, ОСОБА_3 допомагав доньці ОСОБА_1 вирішувати домашні завдання. Згодом вони одружились офіційно. Їй відомо, що вони разом їздили на відпочинок за кордон. Потім ОСОБА_1 звільнилась з роботи.

Допитаний як свідок державний виконавець ОСОБА_22 повідомив, що на той час він працював на посаді начальника відділу. Близько 1 року у них на посаді державного виконавця працювала також і позивачка. Він неодноразово спілкувався з нею. Йому відомо про стосунки між сторонами як між сімейною парою. ОСОБА_3 періодично привозив ОСОБА_1 на роботу та забирав її. Він був присутній на святі колективу як її чоловік. Йому відомо, що вони придбали квартиру і, як повідомляла ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за кордоном заробляв кошти на ремонт. Обставини придбання житла йому не відомі.

Допитана як свідок державний виконавець ОСОБА_24 також повідомила, що працювала з позивачкою. Остання із відповідачем перебували у цивільних відносинах, а згодом одружились. ОСОБА_3 перебував на святкуванні, де і познайомився з колективом. Із розповіді ОСОБА_1 дізналась що ОСОБА_3 збирався за кордон на заробітки, та надав їй довіреність на своє авто, яке вона продала, а гроші витратила на квартиру для їх спільного проживання. Розповідала про те, що ремонт у квартирі робив її батько.

Допитана як свідок державний виконавець ОСОБА_25 , також повідомила, що познайомилась із позивачкою на роботі. Їй відомо про стосунки останньої із відповідачем. Вони згодом уклали шлюб і жили разом з дитиною позивачки. Пояснила про те, що ОСОБА_1 їй говорила про те, що ОСОБА_3 на заробітках, він заробить грошей і вони придбають квартиру.

Допитана як свідок ОСОБА_26 повідомила, що працювала в «Укрсиббанку» та займалась кредитуванням. Її робоче місце перебувало у магазині « Комфі ». Позивачку вона знала і їй було відомо про те, що сторони зустрічались. Одного разу вони з`явились до магазину та вибирали мобільний телефон. Вирішили придбати його у кредит. На ОСОБА_3 кредит оформити не вдалось так як на запит про погодження прийшла відмова. Тому кредит оформили на позивачку. Сприймала їх як пару, бо бачила у місті та в кафе як разом, так і з донькою ОСОБА_1 . Знає, що вони разом їздили на відпочинок.

Допитаний як свідок ОСОБА_28 повідомив, що ОСОБА_3 йому раніше знайомий, колись працювали разом. Останній телефонував йому та повідомив, що перебуває на заробітках за кордоном і попросив допомогти ОСОБА_1 із ремонтом у квартирі. Однак він відмовив йому. Відмовив через негативне відношення до позивачки, бо йому знайомий її колишній чоловік, який скаржився на те, що вона забрала його майно. Попередньо бачив сторін разом у місті ще до нового року 3 роки тому. ОСОБА_3 повідомляв, що ОСОБА_1 є його дівчиною.

Допитана як свідок бабуся відповідача ОСОБА_30 повідомила, що у червні 2020 р. ОСОБА_3 приводив ОСОБА_1 та її дитину на знайомство як свою майбутню дружину. Помітила, що вони обидва були задоволені. Їй відомо, що вони мешкали разом спочатку у матері ОСОБА_3 , згодом у її батьків. ОСОБА_3 дуже добре відносився до доньки позивачки, постійно гуляв з нею, водив до садка та до школи, допомагав у навчанні. Згодом відвідували її ще два рази у 2021 р. Повідомили, що придбали квартиру.

Допитаний як свідок брат відповідача ОСОБА_31 повідомив, що йому відомо про те, що ОСОБА_3 через сайт знайомств у квітні 2020 року познайомився та почав підтримувати стосунки із позивачкою. Одного разу брат попросив його повезти ОСОБА_1 по роботі в м. Суми. У ході розмови від неї дізнався про те, що вона неодноразово була у шлюбі, один із яких був фіктивний. Також вона мала де-які кошти, які отримала як компенсацію внаслідок ДТП. В нього склалось негативне ставлення до неї про що він говорив брату, але той його не слухав. ОСОБА_3 із ОСОБА_1 та її донькою мешкали спочатку у їхньої матері, потім у її батьків. Одного разу брат повідомив, що має заощадження та має намір придбати власне житло. Він відмовляв його, але той не послухав. Придбали квартиру у мікрорайоні Дачний на 5 поверсі. Він знає про те, що автомобіль брат продав, а гроші витратили на ремонт у квартирі. У січні 2021 р. вони зустрічались сім`ями у цій квартирі. Згодом із братом зустрічався у Польщі на заробітках та бачив, що той став засмучений. Особисто бачив як брат знімав у банкоматах валюту. Згодом дружина побачила у місті ОСОБА_1 з донькою та іншим чоловіком.

Свідок ОСОБА_33 (вітчим відповідача) пояснив, що він спів мешкає із матір`ю відповідача. Позивачку ОСОБА_1 знає як колишню невістку. У 2020 році (кінець весни, або початок літа) ОСОБА_3 познайомив її з ними. Представляв її як майбутню дружину. Також він познайомив їх із донькою позивачки. Вони дозволили їм мешкати у своїй квартирі на АДРЕСА_5 , проте з часом між братами виник конфлікт і вони переїхали жити до її батьків. З часом придбали власне житло. Після розлучення він допомагав забирати речі з житла батьків ОСОБА_1 . Ще йому відомо, що ОСОБА_3 залишив власне авто ОСОБА_1 для продажу з метою отримання коштів на ремонт придбаної ними квартири, а ще купував матеріали для ремонту, зокрема замовляв вікна.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном.

Судом встановлено, що позивачка є власником житлової квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу від 09.07.2020 року. Ціна договору становить 129000 грн. Проте, у матеріалах мається копія розписки згідно якої продавець отримала від ОСОБА_6 за продану квартиру АДРЕСА_1 гроші в сумі 258400 грн., що в еквіваленті становить 9500 доларів США.

Шлюб між сторонами був укладений 26.01.2021 року, що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_2 від 26.01.2021 виданим Охтирським міськрайонним відділом ДРАЦС Півнчно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 08.12.2021 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано.

22.06.2022 позивачка вчергове уклала шлюб та змінила прізвище із « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » згідно свідоцтва про шлюб від 22.06.2022 року виданого Охтирським міськрайонним відділом ДРАЦС Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

З довідок про реєстрацію місця проживання осіб вбачається, що позивачка ОСОБА_5 починаючи із 14.07.2020 р., відповідач ОСОБА_3 починаючи із 16.10.2020 р. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно актів перевірки проживання в квартирі АДРЕСА_1 , в квартирі зареєстровані власник ОСОБА_5 , її донька ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_3 , який зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою з 03.03.2021 року.

Відповідачем була надана довідка про його заробіток на посаді водія у транспортній фірмі АМІТ LOGISTICS який у 2018 р. становив 22271,50 PLN; у 2019 - 31841,27 PLN та 10242,01 EUR.; у 2020 році - 21645,77 PLN та 10192,50 EUR. Наявність вказаної суми у євро на рахунку відповідача також підтверджується роздруківкою руху коштів по його рахунку у закордонному банку за 2020 рік.

Також відповідач надав роздруківку по його картці/рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2020 по 01.01.2021 та платіжні доручення на переказ коштів. Даною роздруківкою та платіжними дорученнями підтверджується поповнення мобільного телефону ОСОБА_6 за номером НОМЕР_3 на 100,00 грн.; переказ коштів на картку 2500,00 грн.; переказ коштів на картку 3000,00 грн.; переказ коштів на картку 1000,00 грн.; переказ коштів на картку 3000,00 грн.; переказ коштів на картку 500,00 грн..

Довідко наданою АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» підтверджується перерахування вищезазначених коштів на рахунок, що належить позивачу ОСОБА_1 .

У судовому засіданні також як у друкованому вигляді, так і безпосередньо із сторінки відповідача за допомогою мобільного телефону останнього були досліджені скріншоти з перепискою та сама переписка між сторонами у соціальній мережі Viber із змісту яких підтверджується, що домашні завдання від вчителів ОСОБА_6 пересилала на застосунок «Вайбер» ОСОБА_3 Також скрін-шотами переписки та безпосередньо дослідженою перепискою між сторонами за 25-26.05.2020 підтверджується, що сторони почали разом підшукувати житло.

Факт спільного проводження часу між сторонами разом із донькою позивачки підтверджується копіями світлин наданими відповідачем. Зокрема прогулянка у міському парку за 29.05.2020.

На обґрунтування доводів відповідача про спільне проживання сторін у будинку батьків ОСОБА_6 у АДРЕСА_3 , судом було досліджено фотознімок за 24.05.2020. Також були досліджені дані геолокації на мобільному телефоні відповідача, якою також опосередковано підтверджується дана обставина.

На обґрунтування доводів відповідача про те, що він разом із ОСОБА_6 їздили до м. Суми з приводу навчання останньої з метою отримання дозволу та шифрувального ключа для роботи у державній виконавчій службі, судом був досліджений фотознімок за 27.05.2020.

На обґрунтування доводів відповідача про проведення часу сторонами на пікніку на озері після рибної ловлі із батьком позивачки та його товаришем, судом були досліджені фотознімки, на яких зафіксовані як окремо позивачка із донькою, так і разом сторони по справі.

На обґрунтування доводів відповідача про перебування сторін разом із донькою позивачки 13.06.2020 в гостях у бабусі відповідача судом були досліджено фотознімки на одному з яких зображені сторони на фоні фонтану, на іншому дівчинка на фоні напису.

Факт придбання відповідачем 13 травня 2020 року в магазині «COMFY» мобільного телефону Readme Note 8Т та оформлення кредиту на його придбання в «Укрсиббанку» на ім`я позивача ОСОБА_6 . окрім показів свідка ОСОБА_26 підтверджуються також оглянутим в судовому засіданні самим мобільним телефоном, його пакуванням, вище оглянутими світлинами, на яких зафіксована інформація про марку та модель мобільного телефону, а також інформацією наданою АТ «Укрсиббанк».

02 червня 2020 року були посвідчені довіреності у приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Ковальчук С.П. відповідно до яких відповідач ОСОБА_3. уповноважив позивача ОСОБА_6 представляти його інтереси пов`язані з експлуатацією, використанням та розпорядженням належним йому на праві власності автомобілем Volkswagen Golf д.н. НОМЕР_4 та купити квартиру за ціною і на умовах, їй відомих у м. Охтирка та зареєструвати її на його ім`я.

Скрін-шотами переписки та перепискою між сторонами підтверджується, що вони періодично обговорювали варіанти придбання житла, необхідність запозичення суми якої не вистачає у розмірі 2000 доларів США, яку можливо буде віддати за де-кілька місяців, бо відповідач зможе заробити та віддавати по 1000 доларів на місяць. 09 липня 2020 року ОСОБА_6 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_3 вона повідомила, що право власності зареєстрували на неї. Відповідач не заперечив. Також вона повідомила, що квартира коштувала 10000 (десять тисяч) доларів США. У переписці від 01.07.2020 відповідач зазначав про позивачку як його жінку та дружину. Також сторони обговорювали обставини продажу легкового авто. У переписці від 25.07.2020 ОСОБА_6 зазначає про те, шо квартира є спільною.

Згідно наданого відповідачем звіту про оцінку майна станом на 09.07.2020, вартість вказаної квартири могла становити 248943 грн.

На підтвердження спільного святкування дня народження відповідача ним було надано світлину із зображенням святкового торту, який як стверджує, замовила позивачка.

На підтвердження спільного святкування дня Незалежності України відповідачем також було надано 2 світлини.

На підтвердження власної матеріальної участі в ремонті квартири відповідачем була надана копія товарного чека від 25.07.2020 згідно якого ним у салоні ІНФОРМАЦІЯ_3 (ФОП ОСОБА_13 ) були замовлені вікна на загальну суму 24900 грн.

Скрін-шотами переписки та перепискою між сторонами підтверджується що вони продовжували підтримувати зв`язок за допомогою телефонних дзвінків та повідомлень у месенджерах, у яких зафіксований факт обговорення ходу виконання ремонтних робіт та придбання речей у квартиру.

На підтвердження спільного проведення часу та поїздки на відпочинок відповідачем були надані світлини із зображенням позивачки з донькою в парку, відповідача з донькою позивачки на фоні авто, із зображенням позивачки та її доньки як дорогою, так і безпосередньо на відпочинку.

Позивач ОСОБА_6 в обґрунтування придбання квартири за особисті кошти надала копію розписки від 01.07.2020 за якою її матір ОСОБА_16 надала у позику позивачці 12000 доларів США на придбання квартири за вказаною адресою. На підтвердження наявності у матері на той час вказаної суми надала копію договору купівлі - продажу частини будинку за яким ОСОБА_16 30.12.2019 збула належну їй нерухомість третій особі за ціною 139762 грн.

На підтвердження пояснень про пошкодження відповідачем квартири позивач надала світлини від 25.09.2021 на яких зображені порізи на натяжній стелі у кімнатах.

У підтвердження витрат на придбання обладнання та матеріалів на ремонт та облаштування квартири позивачкою були надані товарні чеки та квитанції.

У свою чергу, представником відповідача була надана інформація із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно яким підтверджується та обставина, що матір позивачки згідно договору купівлі-продажу від 10.11.2019 придбала житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_6 , що, як стверджує, свідчить про те, що сума коштів отримана нею за подальший продаж частини будинку була витрачена не на позику доньці, а на подальший ремонт і утримання вказаної нерухомості.

Представником відповідача була надана копія ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 19.06.2020 р. по справі №583/1470/20, провадження 1-кп/583/238/20, за якою потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 обвинуваченим у добровільному порядку було відшкодовано 5500 грн. та 2000 доларів США, що як стверджує представник, спростовує її доводи про наявність у неї на момент придбання квартири більшої суми у розмірі 4000 доларів США отриманих внаслідок проведеної компенсації за ДТП.

З наданої представником відповідача довідки виданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України прослідковуються періоди перебування відповідача ОСОБА_3 за межами України.

Із витребуваних судом копій декларацій позивачки про майно, доходи і витрати за 2019-2021 роки встановлено, що останньою були задекларовані як доходи її заробітна плата за місцем роботи, аліменти на дитину. Відомості про будь-які інші доходи у деклараціях не зазначені.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Отже, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, суд має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їхньої спільної праці.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенні. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлю недомовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання сторін однією сім`єю починаючи із 09 травня 2020 р., адже вказаний факт підтверджується як показами свідків, які підтверджують ті обставини, що сторони разом підтримували стосунки як сімейна пара, разом проводили час, відповідач брав на себе та виконував відповідні зобов`язання пов`язані з підготовкою до занять доньки позивачки, сторони мешкали разом у певні період у батьків сторін, а потім погодили необхідність набуття власного житла для спільного проживання. Перепискою між сторонами підтверджується погодження між сторонами придбання конкретного об`єкту нерухомості, та спільних витрат, які вони мають понести на його придбання та ремонт. Спільні плани на придбання житла підтверджуються також наявною довіреністю відповідача на придбання та реєстрацію на його ім`я житла у м. Охтирка. Сторони спланували спільні витрати за якими відповідач надав довіреність на реалізацію власного авто з метою отримання коштів для покриття зазначених витрат. Наявними доказами також встановлені факт пересилання коштів відповідачем на рахунок позивачки на поточні побутові витрати. Факт наявних між сторонами фактичних шлюбних відносин у зазначений період підтверджується також і тим, що сторони в подальшому уклали шлюб. Покази свідків з боку позивачки із цього приводу суд не бере до уваги, адже свідок ОСОБА_16 є матір`ю позивачки, отже - має інтерес у справі, а покази свідка ОСОБА_15 не є достатніми для того, щоб спростувати участь відповідача ОСОБА_3 працею чи коштами у проведенні ремонту спірної квартири.

Разом із тим, суд бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду згідно з Постановою від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є належним способом захисту прав подружжя у спорі між ними щодо поділу спільного сумісного майна. Отже у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Хоча даний факт знайшов своє підтвердження під час зсування обставин справи та перевірки їх доказами.

Також, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , придбана у період ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах, за рахунок коштів сторін та для подальшого спільного проживання сімє`ю.

Суд критично ставиться до доводів позивача ОСОБА_1 про те, що квартира була придбана нею за позичені у матері кошти, з огляду на наступне.

Так, як зазначено вище, стороною позивача суду була надана копія розписки від 01.07.2020 за якою її матір ОСОБА_16 надала у позику позивачці 12000 доларів США на придбання квартири. Згодом позивачкою дана розписка була надана суду для огляду в оригіналі та після повернення даної процесуальної дії була повернута. Представником відповідача була поставлена під сумнів дійсність вказаного договору та вказано та те, що зазначений доказ є штучно створеним значно пізніше дати зазначеної у ньому. З метою встановлення дійсного часу складання розписки 24.05.2024 представником відповідача було подане клопотання про призначення судово-технічної експертизи даного документу. Оскільки позивач ОСОБА_1 вказаний документ в оригіналі суду для проведення його експертного дослідження не надала та повідомила про те, що він знаходиться у її матері, судом 13.06.2024 р. була винесена ухвала про витребування доказу, якою зобов`язано ОСОБА_16 надати суду оригінал розписки. На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_16 на адресу суду надіслала листа у якому повідомила про втрату оригіналу розписки, проте просила врахувати її покази про наявність зазначених боргових зобов`язань у доньки перед нею.

Згідно ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, не надання суду оригіналу розписки для проведення його подальшого експертного дослідження на предмет відповідності даті її складення унеможливило спростування сумнівів відповідача у допустимості даного доказу. Таким чином презумпція спільності зазначеного нерухомого майна, яке було придбане у період фактичних шлюбних відносин між сторонами позивачкою не спростоване.

Суд також не бере до уваги покази матері позивачки ОСОБА_16 на підтвердження укладення договору позики з огляду на положення ч. 2 ст. 78 ЦПК України, ст. 1051 ЦК України.

Суд також бере до уваги Правову позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 04 вересня 2024 року у справі № 754/9261/19 за якою досить часто учасники цивільного обороту в спорах про поділ майна за допомогою договору позики чи розписки про отримання в позику грошових коштів, в яких вказано, що ці грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна, намагаються спростувати презумпцію спільності майна подружжя (чи жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі). Використання таким чином договору позики (в якому передбачено, що грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна) очевидно не враховує, що регулююча сила договору стосується його сторін, а тому не може кваліфікуватися як добросовісне та є неприпустимим.

З огляду на викладене, у суду наявні підстави для задоволення зустрічного позову, проте частково, оскільки відповідачем фактично ставиться питання про визначення частки у спільному сумісному майні. Однак останній належними та допустимими доказами не довів своє право на частку у більшому розмірі, як про це зазначає у прохальній частині позову. Виходячи з викладеного суд виходить із рівності часток співвласників у спільному майні подружжя.

При вирішенні первинного позову суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_3. є співвласником даної квартири, не проживає у ній не через втрату інтересів до вказаного житла, то підстави для задоволення первісного позову відсутні. Доведений позивачкою факт псування останнім житла не може бути належною і достатньою підставою для захисту її права у такий спосіб.

З огляду на відмову в задоволенні первісного позову понесені позивачкою судові витрати слід залишити за нею без відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути із позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_43 о. понесені останнім судові витрати пов`язані із сплатою судового збору в сумі 4958 грн. 36 копійок, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 66,66%.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 406 ЦК України, ст. ст. 11-13, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 267-268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_3 та за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені ним судові витрати пов`язані із сплатою судового збору в сумі 4958 грн. 36 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення складений 14.11.2024 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко