Справа № 381/1363/23
Провадження № 2/369/1420/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04.01.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі судових засідань Лоу А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Києво- Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 178426386) їй належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вищевказаний будинок до 08.08.2019 належав на праві спільної часткової власності позивачу (2/5 частина будинку) та її брату ОСОБА_6 (3/5 частини будинку), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради від 08.08.2019 за № 41/19 було присвоєно наступні адреси об`єктам нерухомого майна (садибним (індивідуальним) житловим будинкам), що належить ОСОБА_1 на підставі Витягу з ДРРП I№ 175095814 від 25.07.2019 (2/5 частки) - АДРЕСА_1 , та що належить ОСОБА_6 на підставі Договору дарування Р№ 1-2975 від 15.09.1993 (3/5 частки) - АДРЕСА_1 .

Сім`я ОСОБА_6 відповідачі по справі проживають за адресою: АДРЕСА_1 , однак прописані за старою адресою (до розподілу): АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку з безпідставною реєстрацією відповідачів у її будинку, порушуються її права як власника майна, оскільки вона сплачує вартість комунальних послуг з урахуванням зареєстрованих відповідачів та не має можливості на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, а також не може отримати субсидію на житлово-комунальні послуги.

Тому просила суд, позбавити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2023 дану справу було передано на розгляд за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

20.07.2023 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у даній справі.

В підготовче судове засідання учасники процесу не з`явились, відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти заявлених позовних вимог не заперечували та просили ухвалити рішення у справі у підготовчому судовому засіданні.

Позивач подала до суду заяву за вх. № 50689 від 26.10.2023 з проханням проводити судовий розгляд у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення рішення у справі під час підготовчого судового засідання.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, с дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що ст. 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно п. 2.1 Договору поділу житлового будинку в натурі, що є у спільній частковій власності від 22.08.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , до особистої приватної власності ОСОБА_1 перейшов наступний індивідуально визначений новоутворений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , натомість до особистої приватної власності ОСОБА_6 перейшов наступний індивідуально визначений новоутворений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .

Згідно копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 178426386 від 22.08.2019 та № 174578121 від 22.07.2019 ОСОБА_1 є власником житлового будинку, адреса: АДРЕСА_1 та земельної ділянки за кадастровим номером :01:028:0024, на якій останній розташований.

Проте, як вбачається із відповідей на запит заступника міського голови Боярської міської ради Київської області, відповідачі по справі значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , при тому, що останні є сім`єю брата позивача ( ОСОБА_6 ) і не проживають в спірному житловому будинку. Більш того, як вбачається із копій свідоцтв про право на спадщину за законом виданих приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 , зокрема і часток в житловому будинку під номером АДРЕСА_1 .

Відповідачі житловим будинком, який належить позивачу, не цікавляться та не користуються, не мають юридичних прав на нього, при тому, що ОСОБА_1 доводиться нести додаткові витрати по утриманню житла відповідно до кількості зареєстрованих осіб у ньому.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб.

Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 41, 47 Конституції України, ст. 391 ЦК України, ст. 9 Житлового кодексу України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи не проживання відповідачів у будинку АДРЕСА_1 , відсутності юридичних прав останніх на вказаний будинок, їх не заперечення щодо задоволення позовних вимог, суд дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача, приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 317, 391, 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 13, 141, 200, 247, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Андрій ВОЛЧКО