Справа № 638/1841/24
Провадження № 2-з/638/20/24
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В.В.,

при секретарі Рєзнік І.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору поділу майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору поділу майна подружжя.

12.02.2024 на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова від ОСОБА_4 надійшла заява про забезпечення вищезазначеного позову, в якій останній просить до вирішення по суті спору накласти заборону на відчуження нежитлових приміщень підвалу №V, Va, V6, Vb, Vr, VII, Vila, Villa в літ.«А-4», загальною площею 153,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

В обгрунтування заяви ОСОБА_5 зазначає, що він звернувся до ОСОБА_6 з позовними вимогами та просить розірвати договір про поділ майна подружжя від 02.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. Також, в порядку поділу спільного майна подружжя просить суд визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 нежитлових приміщень підвалу №V,Va,V6,VB,Vr,VII,Vila,Villa в літ. «А-4», загальною площею 153,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,0999 га, кадастровий номер: :12:059:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, нежитлові приміщення підвалу №V,Va,V6,VB,Vr,VII,Vila,Villa в літ. «А-4», загальною площею 153,7 кв.м, на праві власності зареєстровані за ОСОБА_6

ОСОБА_2 достеменно відомо, що ці нежитлові приміщення раніше вже виставлялися відповідачем на продаж, тому є всі підстави вважати, що в разі задоволення позовної заяви рішення суду не буде виконане, оскільки ОСОБА_6 може передати право власності на нежитлові приміщення третій особі.

Крім того, на зазначені нежитлові приміщення була встановлена заборона відчуження на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/18499/18 від 29.05.2019 до вирішення спору по суті у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення 1/2 частини сплачених позивачем грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року по справі № 638/18499/18 позовні вимоги задоволено. Постановою Полтавського апеляційного суду від 22.02.2023 по справі № 638/18499/18 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення по суті заявлених вимог, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 658 782 грн 61 коп.

ОСОБА_6 на виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 22.02.2023 по справі № 638/18499/18 перерахувала на банківський рахунок ОСОБА_2 грошові кошти, стягнуті з неї судом, тобто виконала рішення суду. А отже, заходи забезпечення позову припинять свою дію у зв`язку зі спливом встановленого законом строку їх дії або можуть бути скасовані за її вмотивованим клопотанням у будь-який час у зв`язку з виконанням рішення суду. В такому випадку ОСОБА_6 зможе безперешкодно здійснити продаж нежитлових приміщень, що значно ускладнить виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у даній справі. Заявник вважає, що обраний ним захід забезпечення є співмірним до позовних вимог та таким, що не порушує інтереси відповідача.

Судове засідання, призначене на 14.02.2024, було відкладено за клопотанням представника ОСОБА_7 , адвоката Бєлокриницького А., на 23.02.2024.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явилася,пояснень, заяв про відкладення розгляду або про причини неявки не повідомила. Неявка учасників справи відповідно до приписів ст.153 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, зміст та вимоги позовної заяви дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.152, 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа. Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Положення частини 2 цієї статті передбачають, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову позивач просить застосувати вид забезпечення шляхом застосування заборони на відчуження нежитлових приміщень підвалу №V,Va,V6,VB,Vr,VII,Vila,Villa в літ. «А-4», загальною площею 153,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Такий вид забезпечення передбачений положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України, проте суду необхідно з`ясувати відповідність заявлених видів забезпечення позову позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. В позовній заяві позивач просить розірвати договір про поділ майна подружжя від 02.04.2015 та визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності: на 1/2 нежитлових приміщень підвалу №V,Va,V6,VB,Vr,VII,Vila,Villa в літ. «А-4», загальною площею 153,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,0999 га, кадастровий номер: :12:059:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, із позовної заяви вбачається, що на теперішній час існує спір між сторонами, оскільки грошові кошти, передача яких передбачалась умовами договору про поділ майна подружжя, заявнику не повернуті. Заявник вимушений звернутись з позовом до суду, оскільки вважає, що не отримання ним вказаної грошової суми всупереч умовам договору призвело до отримання ОСОБА_6 майже всього майна, набутого спільно у шлюбі, що є недопустимим та призводить до істотного дисбалансу між правами позивача та відповідача.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Суд зазначає, що вид забезпечення позову заявника як заборона щодо відчуження нерухомого майна є таким, що відповідає меті заявленого позову, спроможним забезпечити виконання рішення суду або ефективний захист заявника, або поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів. При цьому даний вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що нежитлові приміщення підвалу №V,Va,V6,VB,Vr,VII,Vila,Villa в літ. «А-4», загальною площею 153,7 кв.м, на праві власності зареєстровані за ОСОБА_6 .

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання застосувати заборону відчуження, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Враховуючи ціну позову, наявність спору між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , та матеріали позовної заяви, з яких вбачається, що відповідач (власник майна) свої зобов`язання за укладеним з позивачем договором про поділ майна не виконала, наявність інших спорів між сторонами, які вирішувались в судовому порядку, суд вважає, що існує велика ймовірність вчинення з боку відповідача дій, направлених на уникнення виконання судового рішення у разі задоволення позову на користь позивача, пов`язаних із відчуженням майна на користь третіх осіб. Вид забезпечення у вигляді заборони щодо відчуження квартири, на думку суду, є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки його застосування унеможливіть подальші дії, пов`язані зі зміною правового статусу даного нерухомого майна або його власника.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При цьому, суд вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки заборона відчуження майна тимчасово перешкоджає вчиняти дії щодо його відчуження. При цьому майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна, та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про застосування заходів звбезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору поділу майна подружжя - задовольнити.

До вирішення даного спору по суті накласти заборону на відчуження нежитлових приміщень підвалу №V, Va, V6, Vb, Vr, VII, Vila, Villa в літ.«А-4», загальною площею 153,7 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Дані стягувача: ОСОБА_2 (адреса проживання, що зазначена в заяві: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Дані боржника: ОСОБА_3 (адреса проживання, що зазначена в заяві: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Суддя В. В. Щепіхіна