Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2921/23 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 55 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/2921/23 за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області «Про відмову у постановці на квартирний облік гр. ОСОБА_1 при виконавчому комітеті Новогуйвинської селищної ради» № 625 від 30.11.2022;

- зобов`язати Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області розглянути питання про взяття на квартирний облік із включенням до списку загальної черги з 30.11.2022 гр. ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та стягнути із відповідача 2147, 20 грн судового збору.

Позов мотивував тим, що він через свого представника звернувся до відповідача із заявою від 27.10.2022, у якій просив поставити його разом з членами сім`ї на квартирний облік при виконавчому комітеті Новогуйвинської селищної ради, в чому йому було відмовлено.

Вважає, що оскаржуване рішення є протиправним, прийняте з порушенням вимог Закону. Його заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Відповідач повинен прийняти рішення про взяття його з членами сім`ї на квартирний облік.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представник позивача адвокат Закшевський О.С., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове - по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалено воно було з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи. Грубе порушення місцевим судом основоположних засад та принципів здійснення правосуддя, є беззаперечною підставою для скасування рішення у даній справі повністю.

Суд, розглянувши справу в межах позовних вимог, всебічно, повно та об`єктивне наявні у справі докази не дослідив, належним чином їх не оцінив, усі обставини справи, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень не з`ясував.

Суд першої інстанції не виконав завдання цивільного судочинства про справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Мети захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача не досягнув, у зв`язку з чим дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позову.

У поданому відзиві, Новогуйвинська селищна рада, просить рішення залишити без змін, так як воно ухвалене із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скарг, просив її задовольнити і надав пояснення, які відповідають її доводам.

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, останній направив клопотання про розгляд справи без його участі. Тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 27.10.2022 ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Новогуйвинської селищної ради із заявою, в якій просив поставити його разом із членами сім`ї, а саме: дружина ОСОБА_3 , син дружини ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 , на квартирний облік (а.с. 10).

Рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 625 від 30.11.2022 ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї відмовлено у взятті на квартирний облік при виконавчому комітеті Новогуйвинської селищної ради у зв`язку із відсутністю підстав, передбачених ст. 34 ЖК України та пунктом 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень (а.с. 46).

Згідно положень статті 34 Житлового кодексу України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

За нормами п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР в Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 (із наступними змінами і доповненнями) на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках;

7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);

8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 та осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 10-14 частини другої статті 7, та членів їх сімей, а також членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, визначених абзацами першим та четвертим пункту 1 статті 10, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, визначених у статті 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ( 3551-12 ).

Відповідно до чинної постанови виконкому Житомирської обласної ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок від 07.01.1985 року № 4 «Про ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та надання їм житлових приміщень в області», потребуючими поліпшення житлових умов в Житомирській області визнаються громадяни, які забезпечені житловою площею менше ніж на 6 кв.м на одну особу, а надається їм житло з урахуванням середньої забезпеченості житловою площею в населених пунктах області, але не більше 13,65 кв.м на одну особу (виключення становлять лише однокімнатні квартири, які можуть надаватися з перебільшенням вказаної площі).

01.06.2021 між ОСОБА_7 (наймодавцем) та ОСОБА_1 (наймач) укладено договір найму (оренди) житлового приміщення (а.с. 30-31), відповідно до умов якого наймодавець надає наймачу і членам його сім`ї в користування строком на 1 рік частину квартири загальною площею 48,7 кв. м., що складається з приватизованої житлової кімнати площею 17,2 кв. м. та допоміжних приміщень, за адресою: АДРЕСА_1 , характеристика якої наведена в технічному паспорті, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеному 05.05.2003 (а.с. 32-33).

Як вбачається зі змісту договору дарування та технічного паспорту на кв. АДРЕСА_2 належні ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності 56/100 частин квартири складаються із житлової кімнати (2), площею 9.2 кв м., житлової кімнати (5), площею 14.4 кв м., житлової кімнати (6), площею 17.2 кв м. та допоміжних приміщень. При цьому житлова кімната (6), площею 17.2 кв м., яку за договором винаймає позивач, не є окремо ізольованою, а суміжною із житловою кімнатою (5), площею 14.4. кв. м. та має спільний прохід (а.с.32-36).

Згідно акту обстеження житлових умов ОСОБА_1 від 18.11.2022 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ; стан приміщення є задовільним, проведено ремонтні роботи; сумарно жила площа становить 40,8 кв. м., відповідно жила площа на одну особу складає 8,16 кв. м. (а.с. 42).

Позивач зареєстрований за вищевказаною адресою з 13.09.2022, а решта членів його сім`ї із 22.11.2021 (а.с.17-20). Матеріали справи не містять доказів тимчасової реєстрації позивача у згаданій квартирі на підставі договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що рівень забезпечення позивача жилою площею перевищує мінімальний рівень (6 кв. м.) на кожного члена сім`ї, визначений постановою № 4 від 07.01.1985 виконкому Житомирського обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради професійний спілок, а доданий до заяви про постановку на квартирний облік договір оренди від 01.06.2021 не підтверджує тривалого проживання заявника (не менше 5 років) за договором (найму) оренди в приватній квартирі, оскільки укладений у 2021 році строком на один рік, і навіть у разі його подальшої пролонгації згідно п.п.5.1 (а.с.31) станом на час прийняття оскаржуваного рішення термін проживання позивача в орендованій квартирі є меншим 5-ти років.

Враховуючи викладене, позивачем не підтверджено наявність підстав для визнання його таким, що потребує поліпшення житлових умов згідно підпунктів 1 та 5 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР в Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 (із наступними змінами і доповненнями).

Посилання ОСОБА_1 на договір оренди житлового приміщення від 10.11.2017 (а.с.80-81) є неприйнятним, оскільки даний договір не був ним поданий в пакеті документів до виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, а відтак не був предметом дослідження та розгляду при ухваленні рішення № 625 від 30.11.2022.

Враховуючи наведене, місцевий суд обґрунтовано вважав, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області відповідає фактично встановленим обставинам, є правомірним та таким, що не порушує прав позивача та вимоги чинного законодавства..

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Посилання щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені в апеляційній скарзі не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Відтак, у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 28 лютого 2024 року.