Справа № 471/363/20
Провадження №2/471/1/24
Номер рядка звіту 19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2024 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Гукової І.Б.,

за участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/363/20 позовом ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Улянівської сільської ради Братського району Миколаївської області та визнання права на земельну частку (пай).

Ухвалою суду від 07.05.2021 року було замінено неналежного відповідача Улянівську сільську раду Братського району Миколаївської області, належним-Братською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області.

В своєму позові позивач зазначив, що з 04.11.1996 року він працював та був членом радгоспу «Улянівський». 29.08.1997 року він був виключений зі членів КСП «Улянівське» у зв`язку з навчанням. 03.02.1997 року КСП "Улянівське" отримало Державний акт на право колективної власності на землю серія МК № 016. У списку членів КСП, який є Додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності, прізвище позивача відсутнє. Однак, у зв`язку з тим, що позивач на момент отримання КСП Державного акту був членом КСП, його прізвище помилково не було включено до Списку осіб, які мають право на отримання земельної частку (паю), з метою захисту своїх майнових прав позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

У судове засідання, призначене на 29.02.2024 року позивач не з`явився, до суду надіслав заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій не визнав позовні вимоги та просив суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності та відсутності доказів включення ОСОБА_1 до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Суд, перевіривши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України).

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі ОСОБА_1 19 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства, оскільки вирішуються питання, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність.

Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно архівної довідки № К-24.02 від 09.02.2021 року наказом № 23 (5) від 11.07.1994 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу помічником комбайнера в Радгосп «Улянівський» з 13.07.1994 року. Наказом № 20 (3) від 05.07.1995 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу помічником комбайнера. Наказом № 36 (3) від 06.11.1996 року ОСОБА_1 з 04.11.1996 року був прийнятий трактористом (арк..с. 5, 25 т.1, арк..с, арк..с. 48 т.2).

Згідно відповіді архівного відділу № 27-14.04-02 від 06.07.2021 року «У документах радгоспу «Улянівський» за період з січня 1996 року по вересень 1996 року відомості щодо прийняття до радгоспу ОСОБА_1 не значаться. У документах КСП «Улянівське» за період з 01.11.1996 року по 29 серпня 1997 року відомості щодо прийняття ОСОБА_1 у члени КСП також не значаться» (арк..с. 89).

Таким чином судом встановлено, що позивач перебував у КСП «Улянівське» у трудових відносинах.

Перебування в трудових відносинах з підприємством не є автоматичним включенням до членів КСП, оскільки порядок вступу до підприємства (колгоспу) і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї врегульовуються Примірним статутом колгоспу.

Відповідно до п.3 Примірного статуту колгоспу, затвердженого 25 березня 1988 року Четвертим Всесоюзним з`їздом колгоспників, членами колгоспу можуть бути громадяни, які досягли 16 річного віку, виявили бажання і здатні приймати участь в здійсненні цілей та завдань колгоспу. Прийняття в члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління колгоспу в присутності, особи, яка подала заяву.

Рішення загальних зборів про прийняття ОСОБА_1 в члени КСП позивачем не надано, а наявність запису про виключення « ОСОБА_2 » з членів КСП (протокол від 29.08.1997 року) не підтверджує його прийняття до членів КСП, оскільки відсутня заява та рішення про прийняття його у члени КСП.

ОСОБА_1 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначена норма узгоджується з вимогами ст. 41 Конституції України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.п. 1-2 Указу Президента України №720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ Президента України №720/95), ст.ст. 1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

За змістом ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.09.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

03.02.1997 року КСП «Улянівське» отримало Державний акт на право колективної власності на землю МК № 106. Прізвище позивача у Додатку № 1 «Список членів КСП» відсутнє.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною другою ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ОСОБА_1 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Разом з тим, позивачем не додано письмових документів про те, що на момент отримання КСП «Улянівське» він був членом КСП та був включений до Списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю).

Посилання ОСОБА_1 на те, що перебуваючи в трудових відносинах з підприємством він набув членство в КСП «Улянівське» є безпідставним, оскільки в відсутнє рішення на підставі якого він набув членство в КСП.

У випадку, коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, постановлюється рішення про відмову в задоволенні позову саме із цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності. Оскільки правила про позовну давність застосовуються лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права.

Отже, оскільки матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 у членах КСП «Улянівське» на час паювання земель та видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю, внесення прізвище позивача у списки розпаювання членів колишнього КСП, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на нерухоме майно - відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, , місцезнаходження: вул. Миру, 131, смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

СуддяІ.Б. Гукова