Справа № 168/53/24
Провадження № 2/168/78/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубечненської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку площею 0,31 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на яку виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме на земельну ділянку площею 0,31 га кадастровий номер :01:003:0254, що знаходиться в с. Кримне Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 , якому вказана земельна ділянка безкоштовно передана у приватну власність рішенням Кримненської сільської ради народних депутатів Старовижівського району за № 23 від 22.12.1993 р.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,25 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку площею 0,31 га призначену для особистого селянського господарства. За життя ОСОБА_2 заповіту не складав. Позивач прийняла спадщину шляхом подання заяви нотаріусу і оформила частину спадкового майна, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадкових прав на спадкову земельну ділянку здійснила часткове виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж ділянки в натурі, а саме, на земельну ділянку площею 0,31 га кадастровий номер :01:003:0254, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що на дану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи та право власності за спадкодавцем на неї не зареєстроване. За таких обставин реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку.

Позивач в підготовче засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Дубечненської сільської ради у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що з позовом згідний та просить справу розглядати за відсутності представника.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Згідно із копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7), постійно проживала з чоловіком на день його смерті, що підтверджується довідкою Дубечненської сільської ради Ковельського району волинської області (а.с. 8).

З копії спадкової справи № 43/2023 до майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 . Наявною у спадковій справі інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 01.05.2023 р. стверджено, що ОСОБА_2 за життя заповіту не складав. 22.05.2023 р. позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, на належний спадкодавцю ОСОБА_2 житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України Старовижівський район) Волинської області.

Із рішення Кримненської сільської Ради народних депутатів Старовижвського району Волинської області від 22.12.1993 р. №23, уточненого рішенням цієї ж сільської ради від 02.02.2010 р. № 36/89 вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_2 безплатно передано у приватну власність відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» дві земельні ділянки: ділянка № НОМЕР_1 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 ; ділянка № НОМЕР_2 площею 0,31 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 (а.с. 9-10).

На підставі вказаного рішення Кримненської сільської ради позивач як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_2 виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж ділянки в натурі (на місцевості) на частину земельної ділянки, а саме: на земельну ділянку площею 0,31 га, що знаходяться в с.Кримне Ковельського району Волинської області (а.с. 19-20, 72-85).

Зазначена земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, що підтверджується відповідним витягом № НВ-023 від 13.12.2023 р. (а.с. 13-18).

Постановою від 13.09.2023 р. № 212/02-31 приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Каганюк О.Ю. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки через відсутність на них правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 11).

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У справі встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла земельна ділянка площею 0,31 га, яка останньому у встановленому порядку була безплатно передана у приватну власність рішенням Кримненської сільської Ради народних депутатів Старовижвського району Волинської області від 22.12.1993 р. №23, яке уточнено рішенням цієї ж сільської ради від 02.02.2010 р. № 36/89 щодо площ та цільового призначення земельних ділянок.

Спадкодавець за життя процедуру приватизації земельної ділянки не завершив та правовстановлюючих документів на неї не отримав.

Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У постанові Верховного Суду від 30.06.2020 р. у справі № 623/633/17 зроблено висновок, що «особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця».

У постанові Верховного Суду від 13.06.2018 р. у справі № 128/1911/15-ц зроблено висновок, що «у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 р. у справі № 350/67/15-ц, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 р. у справі № 723/1061/17 викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Отже, особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Предметом позову у цій справі є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності згідно із вимогами чинного законодавства, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця ОСОБА_2 .

Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , то вважається, що вона набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю.

Таким чином, до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. П. «а» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Свої спадкові права позивач намагалась реалізувати у встановленому порядку, однак враховуючи законність підстав відмови нотаріусом у видачі їй свідоцтва про право на спадщину захист цього права можливий лише в судовому порядку.

Таким чином, зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених вище підстав та мотивів вважає заявлені вимоги доведеними, обґрунтованими і законними, через що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269 ЦК України, п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, ст.ст. 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку площею 0,31 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка згідно із рішенням Кримненської сільської ради народних депутатів Старовижівського району від 22.12.1993 р. № 23 була безкоштовно передана у приватну власність ОСОБА_2 , та на яку ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме:

- земельну ділянку площею 0,31 га кадастровий номер :01:003:0254, що знаходиться в с. Кримне Ковельського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Дубечненська сільська рада, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 20, с.Дубечне, Ковельський район, Волинська область, код за .

Повний текст рішення складено 28.02.2024 р.

Суддя О. Й. Хаврона