Провадження № 2/202/2178/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 202/20963/23

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про поділ майна подружжя, -

за участю:

представника позивача адвоката Нестеченка Д.С.

представника відповідача адвоката Лісневського Д.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

29.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який згодом змінила та мотивувала тим, що 08 серпня 2008 року уклала шлюб з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився спільний син - ОСОБА_3 .

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та 02.11.2023 шлюб між ними розірвано.

09.11.2021, перебуваючи у шлюбі, вони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 ,загальною площею 61.9 кв.м, житловою площею 25.1 кв.м. Будинок було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2021 року, який було посвідчено державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори Донецької області Коліушко Л.Г. Вартість майна 42 000,00 грн.

09.11.2021, перебуваючи у шлюбі, вони придбали земельну ділянку площею 0.0822 Га з кадастровим номером № :00:003:0243 у м. Новогродівка, Донецької області. Договір було посвідчено державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори Донецької області Коліушко Л.Г. Вартість майна 34 000.00 грн.

Станом на 21.11.2023 року будинок та земельна ділянка зареєстровані за Відповідачем.

Окрім того, ними, під час перебування у шлюбі, було придбано автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , 2009 року випуску. Проте даний автомобіль було продано Відповідачем без згоди Позивача у період розгляду справи про розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене, просила суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 61.9 кв.м, житловою площею 25.1 кв.м. в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житлового будинку АДРЕСА_1 ,загальною площею 61.9 кв.м, житловою площею 25.1 кв.м.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.0822 Га з кадастровим номером № :00:003:0243 у м. Новогродівка, Донецької області. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на земельної ділянки площею 0.0822 Га з кадастровим номером № :00:003:0243 у м. Новогродівка, Донецької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 ,2009 року випуску у сумі 142620.00 грн. Витрати у справі стягнути з Відповідача.

01.12.2023 по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

31.01.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Маруценка С.В. надійшов відзив на позов з якого випливає, що позивачем та відповідачем, під час перебування у шлюбі, було придбано автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , VIN номер - НОМЕР_2 , 2009 року випуску. Проте даний автомобіль було продано Відповідачем без згоди Позивача у період розгляду справи про розірвання шлюбу. На даний час Позивач не отримав відповіді на адвокатський запит з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Донецькій області щодо зміни права власності і тому звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів. Вказані позивачем обставини не відповідають дійсності, оскільки автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , VIN номер - НОМЕР_2 , 2009 року випуску було продано відповідачем за згодою позивачки та в інтересах сім`ї у серпні 2023 року, коли позивачка та відповідач жили разом у фактичному та зареєстрованому шлюбі. Грошові кошти було витрачено, зокрема на покриття боргу кредиторові, який запозичив грошові кошти на придбання будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Із позовом про розірвання шлюбу відповідач звернувся до суду лише у вересні 2023 році. Оскільки вказаний автомобіль за позовними вимогами не є предметом позову додаткових пояснень з цього питання давати не доречно. Між тим, відповідач погоджується із підставами наведеними у позові стосовно презумпції спільності права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 61.9 кв.м, житловою площею - 25.1 кв.м. та земельну ділянку за кадастровим номером :00:003:0243 у м. Новогродівка, Донецької області. Тому у цій частині позивач не заперечує. Проте, частка у вказаному майні позивача повинна бути зменшена за рішенням суду, оскільки неповнолітня дитина позивача та відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом із відповідачем та знаходиться на його повному утриманні. В свою чергу позивачка не приймає участі у вихованні ОСОБА_3 , матеріальної допомоги йому не надає, аліментів не сплачує.

10.06.2024 підготовче провадження по справі закрите.

19.06.2024 за клопотання представника позивача судом витребувані докази з ТСЦ 1444 РСЦ МВС у Донецькій області щодо продажу спірного автомобіля.

23.07.2024 до суду надійшли витребувані докази.

30.07.2024 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Маруценком С.В. надані додаткові письмові пояснення по справі у яких останній зазначив, що під час підготовчого провадження позивачем подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію за відчужений відповідачем автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , VIN номер - НОМЕР_2 , 2009 року випуску без згоди позивача у розмірі 50% його ринкової вартості. Під час розгляду справи по суті 19.06.2024 у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що під час відчуження автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , VIN номер - НОМЕР_2 , 2009 року випуску позивач із відповідачем разом не мешкали. Вказані позивачем обставини не відповідають дійсності, оскільки як вже було зазначено у відзиві на позовну заяву автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , VIN номер - НОМЕР_2 , 2009 року випуску було продано відповідачем за згодою позивачки та в інтересах сім`ї у серпні 2023 року, коли позивачка та відповідач жили разом у фактичному та зареєстрованому шлюбі. Грошові кошти було витрачено, зокрема на покриття боргу кредиторові, який запозичив грошові кошти на придбання будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Із позовом про розірвання шлюбу відповідач звернувся до суду лише у вересні 2023 році. З метою підтвердження цих обставин, для встановлення істини та правильного вирішення справи № 202/20963/23 зазначив, що актом депутата Новогродівської міської ради від 29.04.2024 року встановлено наступне: «Зі слів свідків, в період з початку листопада по теперішній час ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не проживає». Встановлені актом обставини свідчать, що позивачка лише з початку листопада 2024 року перестала мешкати разом із відповідачем за однією адресою. Також актами Служби у справах дітей Новогродівської міської ради від 08.12.2024 та від 05.12.2024 встановлено, що відповідачка станом на 08.12.2024 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , їх спільний неповнолітній син - ОСОБА_3 станом на 08.12.2024 мешкає разом із відповідачем, окремо від позивачки. Отже, твердження позивача, що автомобіль Mazda 3 відчужений відповідачем без згоди позивача та не в інтересах сім`ї не відповідає дійсності.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Нестеченко Д.С. змінені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Зазначив, що автомобіль було відчужено без згоди ОСОБА_1 , що підтверджується тим, що відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження тієї обставини, що грошові кошти від його продажу були отримані подружжям Сидорових та за їх рахунок покрито борг перед кредитором. Як не надано і доказів згоди ОСОБА_1 на продаж автомобіля.

Представники відповідача адвокати Маруценко С.В., а потім адвокат Лісневський Д.О. підтримали доводи відзиву та додаткових письмових пояснень щодо позову та просили у частині стягнення з ОСОБА_2 вартості частки проданого автомобіля відмовити.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2008 ВРАЦС Новогродівського МУЮ Донецької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис №60. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_6 народився син ОСОБА_3 .

02.10.2023 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/16688/23 шлюб між подружжям Сидорових розірвано. Рішення набрало законної сили 02.11.2023.

09.11.2021 подружжя Сидорових придбали житловий будинок АДРЕСА_1 ,загальною площею 61.9 кв.м, житловою площею 25.1 кв.м. Будинок було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2021 року, який було посвідчено державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори Донецької області Коліушко Л.Г., копія якого міститься в матеріалах справи. Вартість майна 42 000,00 грн.

Крім того, придбали земельну ділянку площею 0.0822 Га з кадастровим номером № :00:003:0243 у м. Новогродівка, Донецької області. Договір було посвідчено державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори Донецької області Коліушко Л.Г. Вартість майна 34 000, 00 грн. Вказані обставини підтверджуються копією відповідного договору.

Титульним власником нерухомого майна є ОСОБА_2 .

Окрім того, 17.04.2019 подружжя Сидорових придбало автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , 2009 року випуску.

Однак, з копії договору купівлі-продажу від 01.08.2023 судом встановлено, що ОСОБА_2 продав вказаний автомобіль ОСОБА_7 за ціною 260 000,00 грн.

З аналізу вказаного договору судом встановлено, що він не містить відомостей про згоду ОСОБА_1 на його продаж. Також в матеріалах справи не міститься будь-якої іншої згоди ОСОБА_1 на продаж автомобіля.

Щодо посилання відповідача на те, що автомобіль було продано під час шлюбу та за згодою позивача, суд ставиться до них критично, оскільки ініціюючи справу про розірвання шлюбу сам ОСОБА_2 стверджував у позові, що з ОСОБА_1 фактично припинив шлюбні стосунки у листопаді 2022 року. Позов про розірвання шлюбу подано 05.09.2023.

Суд відхиляє як доказ наданий ОСОБА_2 акт депутата Новогродівської міської ради від 29.04.2024 року у якому зазначено, що зі слів свідків, в період з початку листопада по теперішній час ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не проживає, оскільки він не містить даних та підписів свідків на яких послався депутат складаючи акт.

Відповідачем також не надано суду жодного належного доказу на підтвердження того, що грошові кошти від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї.

Приписами ст.60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відтак, оскільки транспортний засіб був придбаний подружжям Сидорових під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я ОСОБА_2 не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Отже, оскільки зазначений транспортний засіб, нерухоме майно, були придбані сторонами у період шлюбу, суд приходить до висновку, що вони є спільним майном подружжя.

У постанові від 07.04.2021 у справі № 402/849/18 КЦС Верховний суд зробив висновок, що у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу.

Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ст.69 СК України)

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 369, 372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної її вартості на час розгляду справи.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У даній справі, звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала висновок №9678 від 28.09.2023 судового експерта-автотоварознавця, за яким середня ринкова вартість спірного транспортного засобу становить 285 240,00 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо експертного висновку, а тому суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судом на підставі висновку експерта, підлягають врахуванню ним під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Таким чином судом встановлено, що до майна, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя відноситься: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м.; земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0822 га, кадастровий номер :00:003:0243, та проданий ОСОБА_2 автомобіль марки «Mazda 3», 2009 року випуску, колір червоний, тип загальний легковий, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 .

При поділі майна суд виходить із того, що діючий Сімейний кодекс України передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Mazda 3», 2009 року випуску, колір червоний, тип загальний легковий, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , проданий ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , а тому із останнього необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 , 1/2 частину його вартості в рахунок компенсації права на належну їй частку, яка в загальному на день оцінки складає 142 620,00 грн.

За вищенаведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням позову, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1 801,20 грн.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача до закінчення судових дебатів, зроблена заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити позивачу строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи. Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м. (реєстраційний номер майна 160).

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0822 га, кадастровий номер :00:003:0243.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на частку земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0822 га, кадастровий номер :00:003:0243. (реєстраційний номер майна 160).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки «Mazda 3», 2009 року випуску, колір червоний, тип загальний легковий, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , в сумі 142 620,00 грн. (сто сорок дві тисячі шістсот двадцять грн 00 коп.), а також сплачений судовий збір в сумі 1 801 грн 20 коп., а всього 144 421 грн 20 коп.(сто сорок чотири тисячі чотириста двадцять одна грн 20 коп.).

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України позивачу ОСОБА_1 подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи (витрати на правову допомогу).

Згідно п. 5 ч.7 ст. 265 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 14.11.2024 о 15 год. 00 хв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде суддя склав 08.11.2024

Суддя А. О. Михальченко