ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Черкаси

Справа № 695/942/23
Провадження № 22-ц/821/73/24
категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Коноваленко Дмитро Сергійович

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Руденко Марина Олегівна

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Руденко Марини Олегівни на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 20.03.2023 звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвалою суду від 05.05.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.06.2023 у справі № 695/942/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 20.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду 20.03.2023 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України.

У подальшому 10.07.2023 до Золотоніського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.06.2023 у справі № 695/942/23.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач не був належним чином повідомлений про судовий розгляд даної справи, судові повістки він не отримував. Відтак відповідач був фактично позбавлений можливості надати суду докази, які спростовують позицію позивача. Про ухвалення судом заочного рішення відповідач дізнався 21.06.2023 у додатку Дія. Також у заяві зазначено, що протягом часу спільного проживання сторін, мати відповідача допомагала фінансово утримувати їх сім`ю, однак станом на теперішній час, у зв`язку із збройною агресією росії вона позбавлена можливості працювати та матеріально допомагати. Визначений у позові розмір на утримання малолітньої дитини 5000 грн. 00 коп, щомісяця є непомірно великим для відповідача, оскільки відповідач є особою 22 років, щойно закінчив навчання, на даний час ніде не працює. З огляду на наведене, відповідач вважає за доцільне просити суд стягувати з нього аліменти на утримання малолітньої дитини не в твердій грошовій сумі, а у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо наявності у відповідача на праві приватної власності земельної ділянки, відповідач стверджує, що набув право власності на неї до укладення шлюбу та наявність на праві власності вказаної земельної ділянки не може бути доказом того, що відповідач може надавати грошову допомогу у вигляді аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Також відповідач вказує, що на відміну від відповідача, позивачка офіційно працює та отримує офіційну заробітну плату, а відтак відповідач категорично заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.07.2023 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання з розгляду заяви на 15 год 30 хв 24.07.2023.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.07.2023 задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 20.06.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку: скасовано заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.06.2023 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 20.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду 20.03.2023 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч гривень) 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи надані позивачем докази на підтвердження розміру її витрат на дитину, з метою забезпечення всебічного гармонійного морального, розумового й фізичного виховання дитини, а також з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, суд приходить до висновку, що розмір аліментів у сумі 5000 грн. 00 коп., щомісячно є достатнім та справедливим по відношенню до всіх осіб, права яких зачіпаються при розгляді цієї справи. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Також, враховуючи, що спільна малолітня дитина сторін проживає з матір`ю позивачем у даній справі, та перебуває на її утриманні, позивач має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, а відповідач як працездатна особа, спроможний надавати їй таку матеріальну допомогу,суд вважає, що щомісячний розмір аліментів на утримання позивача до досягнення донькою сторін трьох років, у розмірі 500 грн. 00 коп., щомісяця, не буде надмірним для останнього. Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Руденко Марина Олегівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду 1 інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та ухвалити нове рішення, відповідно до якого позов задовольнити частково та стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в іншій частині повністю відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Руденко Марини Олегівни мотивована тим, що відповідач заперечує та вважає доцільним просити суд стягнути аліменти з нього на утримання малолітньої дитини не у твердій грошовій сумі, а у розмірі від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не відмовляється платити аліменти на дитину та допомагати своїй малолітній донці, проте при визначеному розмірі аліментів. Так, як наразі відповідач не працює та в новій мірі не має можливості забезпечувати дитину. При тому, коли з`явиться робота, а він наразі в пошуку, зможе забезпечувати дитину в розмірі від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не тільки 5000грн. які були визначені у твердій грошовій сумі.

Вказує, що судом не наведено доводів, чому саме в твердій грошовій сумі підлягають до стягнення аліменти на утримання дитини саме в даній ситуації, коли відповідач не може фізично надавати таку матеріальну допомогу, тобто в нього відсутні засоби до існування.

Стверджує, що увесь час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повністю знаходились на матеріальному забезпеченні матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , яка на той час, і по сьогодні, проживала та працювала на території іншої держави.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 адвоката Коноваленко Дмитро Сергійович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що в аспекті оцінки стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів суд першої інстанції взяв до уваги показання свідка ОСОБА_4 , яка є матір`ю відповідача. Свідок вказала про те, що відповідач ніде не працює та весь час знаходився та продовжує знаходитись на її повному матеріальному утриманні, що на думку апелянта є підтвердженням того, що відповідач не має жодної можливості утримувати дочку та дружину. Однак, до таких показань варто поставитись критично, оскільки вони жодним чином не спростовують правильність висновків суду щодо можливості утримувати дочку та дружину.

Стверджує, що як встановлено судом в оскаржуваному рішенні, відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, а також доказів незадовільного стану здоров`я до суду не надано, що дозволяє йому працювати та отримувати кошти на утримання дитини та дружини. Відсутність офіційного місця роботи не є релевантною обставиною, яка впливає на обсяг прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

31 жовтня 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Руденко Марини Олегівни на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , виданим 03 травня 2022 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Сторони разом не проживають.

Відповідно до довідки відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради від 14.03.2023 № 358 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Адресою місця проживання відповідача відповідно до довідки Поліської селищної ради від 25.05.2021 № 905 є АДРЕСА_1 , що також є адресою місця його реєстрації згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру.

Судом також встановлено, що відповідач є особою молодого віку, є працездатним, не є особою з інвалідністю, офіційно не працює.

Звертаючись із позовом до суду, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн. 00коп. щомісячно.

Як показала допитана у судовому засіданні в якості свідка мати відповідача ОСОБА_4 під час спільного проживання сторін відповідач працював не офіційно, середній розмір його доходів становив близько 20000 гривень, щомісячно. Крім того, допитана у судовому засіданні в якості свідка мати відповідача ОСОБА_4 ствердила, що за час окремого проживання сторін лише свідок одноразово надавала кошти на дитину, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання не надавав.

Позивач у судовому засіданні ствердила, що вона щомісячно несе значні витрати на утримання спільної неповнолітньої дитини та з урахуванням рівня своїх доходів має змогу щомісячно нести витрати на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Руденко Марини Олегівни не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, яка підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 3 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, положеннями статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

З системного аналізу положень статтей 182 та 184 СК України вбачається, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

У абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 141 СК України закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України принципі рівності чоловіка та жінки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , виданим 03 травня 2022 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Сторони разом не проживають.

Відповідно до довідки відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради від 14.03.2023 № 358 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Адресою місця проживання відповідача відповідно до довідки Поліської селищної ради від 25.05.2021 № 905 є АДРЕСА_1 , що також є адресою місця його реєстрації згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру.

Судом також встановлено, що відповідач є особою молодого віку, є працездатним, не є особою з інвалідністю, офіційно не працює.

Звертаючись із позовом до суду, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн. 00коп. щомісячно.

Як показала допитана у судовому засіданні в якості свідка мати відповідача ОСОБА_4 під час спільного проживання сторін відповідач працював не офіційно, середній розмір його доходів становив близько 20000 гривень, щомісячно. Крім того, допитана у судовому засіданні в якості свідка мати відповідача ОСОБА_4 ствердила, що за час окремого проживання сторін лише свідок одноразово надавала кошти на дитину, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання не надавав.

Позивач у судовому засіданні ствердила, що вона щомісячно несе значні витрати на утримання спільної неповнолітньої дитини та з урахуванням рівня своїх доходів має змогу щомісячно нести витрати на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що проаналізувавши докази в їх сукупності, є наявні підстави відповідно до ч.2 ст.184 СК України для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. 00 коп., починаючи з 20.03.2023, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, ОСОБА_2 взмозі сплачувати наразі, і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи надані позивачем докази на підтвердження розміру її витрат на дитину, з метою забезпечення всебічного гармонійного морального, розумового й фізичного виховання дитини, а також з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, суд вірно дійшов висновку, що розмір аліментів у сумі 5000 грн. 00 коп., щомісячно є достатнім та справедливим по відношенню до всіх осіб, права яких зачіпаються при розгляді цієї справи, а отже, позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Також, суд 1 інстанції вірно вказав, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. А подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї, відповідач є особою молодого віку, є працездатним, не є особою з інвалідністю, офіційно не працює. При вирішенні спору в цій частині суд 1 інстанції вказав, що також бере до уваги, що відповідач, заперечуючи можливість надавати матеріальну допомогу дружині, усупереч вимогам ст.81 ЦПК України не назвав та не надав суду належних та допустимих доказів неможливості влаштуватися на роботу чи заборону працювати, у зв`язку з захворюванням, на його утриманні немає непрацездатних осіб, яких він утримує чи інших неповнолітніх чи малолітніх дітей. Крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину.

Таким чином, на підставі викладеного вище, та враховуючи, що спільна малолітня дитина сторін проживає з матір`ю позивачем у даній справі, та перебуває на її утриманні, позивач має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, а відповідач як працездатна особа, спроможний надавати їй таку матеріальну допомогу, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що щомісячний розмір аліментів на утримання позивача до досягнення донькою сторін трьох років, у розмірі 500 грн. 00 коп., щомісяця, не буде надмірним для останнього. Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що доцільним буде визначити аліменти відповідачу в розміру від всіх видів заробітку, є помилковими. Оскільки, відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить лише від вибору одержувача аліментів, тобто у даному випадку від ОСОБА_1 . При цьому, наразі для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просила стягувати аліменти на утримання малолітньої доньки саме у твердій грошовій сумі, а отже скористалася свої правом вибору відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам заяви про перегляд заочного рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.06.2023 року, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи відповідача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Руденко Марини Олегівни залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2024 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : О.В. Карепнко

Л.І. Василенко