Провадження № 22-ц/801/395/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 рокуСправа № 127/31822/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 адвоката Струць Т. І. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Волошина С. В. від 14 листопада 2023 року про відмову у прийнятті зустрічного позову та повернення його заявниці у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

13 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , за яким просив розірвати шлюб між ними, зареєстрований 06 серпня 2022 року у відділі реєстрації «АСАН хімтед» № 4 м. Баку Республіки Азербайджан, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , запис 1639.

13 листопада 2023 року ОСОБА_3 подала до ОСОБА_2 зустрічний позов, за яким просила визнати його батьківство щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з нього аліменти на малолітню дитину в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , роз`яснено її право на звернення до суду з цими вимогами в загальному порядку.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги за первісним позовом ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_1 не є однорідними, що зумовлює самостійний предмет їх доказування, з`ясування відмінних обставин, що регулюються різними нормами матеріального права. Їх спільний розгляд не сприятиме оперативному вирішенню спору, а задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_1 адвокат Струць Т. І., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, просила її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликалась на те, що суд першої інстанції безпідставно повернув зустрічну позовну заяву, тому що одночасно з вирішенням спору про розірвання шлюбу суд повинен з`ясувати наявнісь між сторонами не вирішених питань щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дитини, поділ майна подружжя. Звертала увагу, що позов ОСОБА_2 подано до того, як дитині виповнився один рік, а тому вважала, що спір про розірвання шлюбу не міг бути вирішений до вирішення спору про встановлення батьківства.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених судом фактичних обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 13 жовтня 2023 року ОСОБА_2 подав до ОСОБА_1 позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 серпня 2022 року у відділі реєстрації «АСАН хімтед» № 4 м. Баку Республіки Азербайджан.

13 листопада 2023 року ОСОБА_3 подала до ОСОБА_2 зустрічний позов, за яким просила визнати його батьківство щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з нього аліменти на малолітню дитину в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

На обґрунтування зустрічних позовних вимог покликалась на те, що під час шлюбу з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна дитина ОСОБА_5 , в акті про народження якої, виданому в Королівстві Бельгія, не внесені відомості про батька. ОСОБА_2 заперечує своє батьківство щодо малолітньої ОСОБА_6 , а тому вважала, що його батьківство підлягає встановленню в судовому порядку. Відповідно без установлення батьківства ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_6 не можливо вирішити спір про розірвання шлюбу, який поданий до досягнення дитиною одного року.

Згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини.

Згідно з частиною першою статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Заява про розірвання шлюбу, подана під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених СК України, вважається неподаною і повертається позивачеві (пункт 5 частини четвертої статті 185 ЦПК України).

Отже незалежно від того де народилася дитина і чи містить акт (свідоцтво) про її народження, виданий відповідним органом іноземної держави, відомості про батьків дитини, якщо вона народилась під час шлюбу і якщо батьківство щодо неї не визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини не виключено із актового запису про народження дитини, вважається, що вона походить від подружжя.

У позовній заяві, поданій 13 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 зазначав про народження у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини Юри Батьї, а тому суд першої інстанції не мав підстав для відкриття провадження у справі і повинен був повернути позовну заяву позивачу на підставі пункт 5 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Разом з тим поданий за шість днів до того, як дитині мало виповнитись один рік, зустрічний позов про визнання батьківства не міг вплинути на вирішення справи про розірвання шлюбу по суті після того, як підстава, з якою закон пов`язує неможливість розірвання шлюбу, відпала.

Суд першої інстанції, хоча й помилково відкрив провадження у справі про розірвання шлюбу, але правильно визначився з характером спірних правовідносин за обома позовами, предметом доказування у них та дійшов правильного висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 , оскільки з наявністю у подружжя дитини, яка не досягла одного року, закон пов`язує лише неможливість судового розгляду справи про розірвання шлюбу. Натомість наявність (вирішення) спору між батьками дитини про її походження, зокрема й того, що був поданий до того, як дитині виповнився один рік, не може повністю або частково виключити задоволення позову про розірвання шлюбу після того, як дитині виповниться один рік.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що з урахуванням процесуальних строків, установлених частиною третьою статтею 189 ЦПК України щодо проведення підготовчого провадження у справі очевидним є те, що у разі об`єднання первісного та зустрічного (поданого за шість днів до досягнення дитиною одного року) позовів, спір не міг бути вирішений до того, як дитина досягне цього віку.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 адвоката Струць Т. І. залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 29 лютого 2024 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета