ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1690/24 Справа № 183/6157/23 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 01 жовтня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 та вказала прізвище, імя та по батькові дитини ОСОБА_5 на підставі ст.135 СК України. Позивач зазначає, що відповідач розказувала йому, що ОСОБА_4 є його кровним сином від їхніх відносин у 2008 році. 05 серпня 2017 року він визнав своє батьківство стосовно сина ОСОБА_4 , оскільки думав, що ОСОБА_4 дійсно його кровний син, але вважає, що він помилився. На утримання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 він сплачує аліменти. Після розірвання шлюбу в квітні 2023 року його знайомі стали розказувати йому, що старший син ОСОБА_4 не є його кровним сином, тому він не хоче його утримувати, відповідач не дає йому можливості спілкуватися з дітьми. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зняти з нього обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини та про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судові витрати віднесено на рахунок учасників процесу, що їх понесли.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 02 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 51 Конституції України, ч.ч.2,3 ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (частина п`ята статті 136 СК України).

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.

Така норма закону спрямована на захист законних інтересів дитини.

Презюмується, що при прийнятті рішення про оформлення свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа.

Саме тому, довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу ДРАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану).

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.

У справі встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 , державна реєстрація народження якого була проведена на підставі ст.135 СК України, внесено актовий запис №1128 (за вказівкою матері) (а.с. 10-12).

01 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено шлюб та ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.8).

У шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 (а.с.14).

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану, сформованого 21 березня 2023 року, вбачається, 05 серпня 2017 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 про визнання батьківства № 60/14.27-52 від 15 червня 2017 року до актового запису № 1128 від 04 серпня 2009 року про народження сина ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесено зміни щодо батьківства: прізвище ОСОБА_9 змінено на ОСОБА_8 , по батькові ОСОБА_10 змінено на ОСОБА_11 , із зазначенням відомостей ОСОБА_1 як про батька дитини (а.с. 10-12).

05 серпня 2017 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_12 , в якому батьком дитини вказано ОСОБА_1 , матірю вказано ОСОБА_2 (а.с.13).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 01 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 463 - розірвано (а.с.9). Вказане рішення суду набрало законної сили.

Звернувшись до суду із позовом у цій справі у травні 2023 року, ОСОБА_1 посилався на те, що після укладення шлюбу з відповідачем у 2014 році, вона почала йому розказувати, що син ОСОБА_4 є його кровним сином від їхніх відносин у 2008 році, тому 05 серпня 2017 року він визнав своє батьківство стосовно сина ОСОБА_4 , оскільки думав, що ОСОБА_4 дійсно його рідний син. При визнанні батьківства він вважав ОСОБА_4 , 2009 року народження своїм кровним сином та не знав, що ОСОБА_4 , 2009 року народження, не є його рідним сином.

Відповідач ОСОБА_2 зазначала про те, що позивач на час визнання ним батьківства знав, що син ОСОБА_4 не є його рідним сином.

Згідно технічного запису судового засідання суду першої інстанції від 02 листопада 2023 року (протокол судового засідання №2091547) у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що познайомився з відповідачкою у березні 2013 року та з цього часу знав, що син відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є його кровним сином, та у 2017 році він добровільно визнав своє батьківство відносно сина відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.37-40).

Таким чином, судом встановлено та визнавалося позивачем, що на момент подання ним у 2017 році заяви про визнання батьківства, позивач ОСОБА_1 знав, що неповнолітня дитина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є його рідним сином.

Відповідач у судовому засіданні у суді першої інстанції 02 листопада 2023 року визнала, що позивач ОСОБА_1 не є біологічним батьком народженої нею дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначала про те, що позивач на час визнання ним батьківства знав, що її син ОСОБА_4 не є його рідним сином. (а.с.37-40).

Отже, встановлено, позивач ОСОБА_1 визнавав, що станом на 05 серпня 2017 року на час подання ним заяви про визнання батьківства стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він знав, що не є рідним батьком дитини.

Доказів на підтвердження того, що позивач дійсно не знав, що дитина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є його рідним сином позивач суду не надав та матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач мав близькі стосунки з відповідачем у 2008 році та вважав, що дитина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його рідним сином є необгрунтованими належними та допустимими доказами у справі, позивачем такі докази суду не надані та матеріали справи таких доказів не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог є необґрунтованими належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості та незаконності рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова