ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 390/310/22

провадження № 22-ц/4809/299/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Письменний О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2023 року у складі судді Квітки О.О.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Аджамської сільської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням заяви про зміну предмета позову представник позивача ОСОБА_2 зазначала, що позивач був прийнятий на роботу згідно із контрактом від 25.06.2018, укладеним між ним та Кіровоградською районною радою на посаду керівника (головного лікаря) КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради. До контракту 01.07.2021 додатковою угодою були внесені зміни в зв`язку зі зміною засновника з Кіровоградської районної ради на Аджамську територіальну громаду, в особі сільського голови Зайченко Т.А., а 30.08.2021 укладено додаткову угоду № 2 в зв`язку зі зміною уповноваженого органу Аджамської сільської ради, в особі відділу соціального захисту та охорони здоров`я в особі Герасимчук Л.В.

Строк дії контракту з 25.06.2018 до 24.06.2023.

22.02.2022 Аджамська сільська рада на тринадцятій сесії восьмого скликання рішенням №1499 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення керівника Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради вирішила достроково розірвати Контракт з 28.02.2022, посилаючись на п.п. 4 п. 7.3 Статуту КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», пп. 3,4 п. 23 та пп. 2.3 п. 24 Контракту з керівником центру та ч. 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Зазначала, що порушення умов контракту не конкретизовані в рішенні сесії № 1499 від 22.02.2022, а також не підтверджуються допустимими та належними доказами, оскільки не встановлювались будь-якою перевіркою та, як наслідок, не мають місця. Оскаржуване рішення сесія прийняла, розглянувши протокол робочої наради від 28.02.2022 (04.07.2022 внесені зміни від 28.01.2022) та за результатами розгляду постійних комісій з питань планування, фінансів, бюджету та соціально-економічного розвитку сіл громади та комісії з питань освіти, культури, спорту і молоді, соціального захисту, охорони здоров`я, споживчого ринку, сфери послуг та захисту прав споживачів.

04.07.2022 сільський голова Т.Зайченко одноособово внесла зміни до рішення сесії № 1499 від 22.02.2022, виклавши його в іншій редакції, ніж прийнята на сесії, на що не мала повноважень та будь-яких правових підстав.

Вказувала, що на засіданні робочої наради, яка відбулася 28.01.2022 ОСОБА_1 звинувачувався у спричиненні збитків у вигляді невиплати працівникам заробітної плати в січні 2020 року, але будь-який доказ його вини відсутній. Окрім цього, в 2021 році до Контракту було внесено зміни в частині засновників Центру, без зауважень до керівника про спричинення збитків, без будь-яких зауважень стосовно його роботи. Не надано жодного доказу про спричинення збитків саме Аджамській сільській раді чи КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради, так як непідписаний контракт з НСЗУ в зв`язку з чим нібито спричинені збитки були у 2020 році, коли засновником Центру була Кропивницька райрада. Звіти за 2019 та 2021 роки також не були затверджені Кропивницькою райрадою.

ОСОБА_1 неодноразово нагороджувався за багаторічну сумлінну працю, що протирічить висновку сесії Аджамської сільської ради про його бездіяльність та розпад центру. Вважає звільнення позивача є протиправним з підстав відсутності вини в порушені, за яке відбулося звільнення та за відсутності факту порушення. Крім того, порушена процедура звільнення керівника. В рішенні сесії є лише посилання на підставі розірвання контракту, передбачені його умовами, але немає мотивування: в чому полягало одноразове грубе порушення керівником вимог законодавства та в чому полягала вина керівника щодо невиплати заробітної плати.

Просила: визнати протиправним та скасувати рішення № 1499 від 22 лютого 2022 року 13 сесії восьмого скликання Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області «Про дострокове розірвання контракту та звільнення керівника Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради ОСОБА_1 ;

поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради Аджамської сільської ради;

стягнути з відповідача Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку від дня звільнення 28 лютого 2022 року до дати постановлення рішення в справі без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Рішення в частині стягнення середнього заробітку допустити до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати за один місяць;

стягнути з Аджамської сільської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 30000 грн. та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій його представник ОСОБА_2 просила скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача вважає, що звільнення проведено в порушення вимог ст.40 К3пП України та постанови Великої Палати Верховного суду від 15.09.2020 року по справі № 205/4196/18, яка вказала,що звільнення на підставі п.8 ст.36 КЗПП України з формуванням причин - невиконання чи неналежне виконання обов?язків, передбачених контрактом не може вважатись законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень. В зв?язку з порушенням цих вимог закону, рішення Аджамської сільської ради від 22.02.2022 підлягає скасуванню.

Зазначала, що відповідно пункту 24 додаткової угоди №2 до контракту від 30 серпня 2021 року контракт може бути розірваний, а керівник може бути звільнений з посади з ініціативи Засновника або уповноваженого Засновником органу управління, Спостережної чи Наглядової ради до закінчення дії контракту у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин умов та обов?язків,визначених контрактом, одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов?язків, передбачених контрактом, в результаті чого підприємству завдано значних збитків.

Зауважила, що висновок суду, що ОСОБА_1 не виконував неодноразові звернення голови Аджамської сільської ради щодо організації роботи рентген лабораторії та надання якісних розширених медичних послуг не відповідає вимогам законодавства та матеріалам справи. При цьому доказів щодо систематичного невиконання без поважних причин умов та обов?язків, визначених контрактом, матеріали справи не містять.

Навпаки, позивач неодноразово звертався до комітету та сесії районної ради, де доводив недоцільність передачі рентгенобладнання з балансу Кропивницької районної лікарні на баланс Аджамської сільської ради. З його точки зору це обладнання морально та фізично застаріле, потребує невиправданих значних ресурсів, так як потрібно прийняти в штат лікаря-рентгенолога, лаборанта, створити спеціальний захист від випромінювання, крім того,таке обладнання не передбачено на первинній ланці охорони здоров?я.

В період 2021-2022 років ОСОБА_1 неодноразово звертався до адміністрації Центральної міської лікарні з проханням посприяти передачі цього обладнання в оренду, що підтверджує Генеральний директор міської лікарні. Доводи ОСОБА_1 не були спростовані в суді.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 , заперечуючи проти доводів апеляційних скарг, зазначив, що ?в межах наявних в справі матеріалів, судом першої інстанції в повному обсязі їх досліджено та надано відповідну оцінку.

Посилався на доводи аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Вказував, що змінюючи одночасно предмет і підстави позову, позивач фактично подав новий позов у тому ж процесі, що не передбачено діючим законодавство.

Зауважив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки позивача звільнено відповідно до норм діючого законодавства та умов контракту, який підписано з позивачем.

Вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та прийняв об?єктивне, обґрунтоване судове рішення з урахуванням сталої судової практики.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

Відповідно до додаткової угоди №2 до контракту з керівником КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради від 30.08.2018, укладеним між ОСОБА_1 та уповноваженим засновником органом управління Відділом соціального захисту та охорони здоров`я населення Аджамської сільської ради в особі тимчасово виконуючої обов`язки начальника відділу Герасимчук Л.В., Радулов В.В. був призначений на посаду головного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради (а.с. 10-19).

Згідно із рішенням Аджамської сільської ради № 1499 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення керівника КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради» достроково розірвано контракт з 28.02.2022 з посиланням на п.п. 4 п. 7.3 Статуту КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради пп. 3,4 п. 23 та пп. 2.3 п. 24 Контракту з керівником центру і ч. 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України (а.с. 7-8 ).

Із статуту КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради за 2021 рік вбачається, що підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Аджамській сільській раді (а.с. 44-59).

12.01.2022 відділ соціального захисту та охорони здоров`я населення Аджамської сільської ради звернувся до головного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради з проханням розпочати роботу по ліцензуванню Рентген діагностичного апарату «АРД-2», діагностичний апарат «Флюорограф 12Ф7ц» та апарату рентгенівський палатний «12-11-5 №517

Постановою про накладення штрафу за порушення вимог ЗУ «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» від 28.12.2021 на КНП «ЦПМСД» Аджамської сільської ради накладено штраф у сумі 8500 грн за порушення абз. 7 ст. 7 ЗУ «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» (а.с. 69 ).

Згідно наказу від 28.02.2022 № 24к, ОСОБА_1 склав повноваження головного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради у зв`язку із достроковим розірванням контракту (а.с. 77).

Згідно протоколу ХІІІ сесії VIII скликання Аджамської сільської ради від 22.02.2022 одним із питань порядку денного було дострокове розірвання контракту та звільнення керівника КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради (а.с. 77-82).

Із протоколу пленарного засідання двадцять сьомої сесії Кропивницької районної ради сьомого скликання від 19.06.2020 видно, що одним із питань, які розглядалися, було питання про виділення коштів на зарплати медикам району, які не були виплачені у зв`язку із неукладенням договору із НСЗУ (а.с. 83-89).

ОСОБА_1 нагороджувався Кіровоградською обласною державною адміністрацією 14.06.2021 та 07.06.2016 (а.с. 145-147).

У довідці Департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної військової адміністрації від 22.08.2023, зокрема, зазначено, що за період роботи ОСОБА_1 на посаді головного лікаря пропозиції, заяви та скарги з приводу його професійної діяльності до департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації не надходили. Оцінка професійної діяльності керівника підприємства здійснюється власником (роботодавцем) підприємства (а.с. 227).

Згідно ліцензії №ОВ 060468 Державної інспекції ядерного регулювання України КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради має право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання з 15 березня 2023 року (а.с. 212-213).

З листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради вбачається, що головний лікар вказаного Центру 06.01.2020 звертався до т.в.о. голови Національної служби здоров`я України, голови комітету Верховної Ради України з питань охорони здоров`я, директору Департаменту договірної роботи НСЗУ з проханням сприяти при укладенні договору на 2020 рік з 01.01.2020 (а.с. 228, 230, 234).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Вирішуючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що представник відповідача довів за допомогою належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 , як керівник підпорядкованого, підзвітного та підконтрольного Аджамській сільській раді підприємства порушив вимоги контракту, що стало підставою для його звільнення, а тому відсутні підстави для поновлення його на роботі відсутні.

Однак погодитися з такими висновками суду першої інстанції повністю не можна.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другоюстатті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України.

За змістом пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені трудовим договором з нефіксованим робочим часом, контрактом.

Чинним законодавством передбачена особлива форма трудового договору - контракт.

За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що, вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Виходячи із особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника і додаткові підстави розірвання трудового договору (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 757/42262/15-ц).

Трудовий договір може бути припинений, а контракт - розірваний внаслідок вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157 цс 19) дійшла висновку про те, що складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) вказала, що звільнення працівника на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

У справі, що переглядається, встановлено, що контракт з ОСОБА_1 , як з керівником КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради» достроково розірвано з підстав, передбачених пп. 3, 4 п. 23 та пп. 2, 3 п. 24 контракту.

Згідно з пунктом 23 контракту він припиняється із закінченням строку, на який його укладено (підпункт «1»); за згодою сторін (підпункт «2»); з ініціативи Засновника або уповноваженим Засновником органом управління та Спостережної чи Наглядової ради у разі створення до закінчення строку дії цього контракту у випадках, передбачених статтями 40 і 41 Кодексу законів про працю України та цим контрактом (підпункт «3»); з інших підстав, передбачених законодавством та контрактом (підпункт «4»).

Пункт 24 контракту встановлює перелік підстав, коли керівник може бути звільнений з посади, а контракт - розірваний з ініціативи Засновника або уповноваженим Засновником органом управління та Спостережної чи Наглядової ради у разі створення до закінчення строку дії цього контракту, серед яких: у разі одноразового грубого порушення керівником вимог законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, внаслідок чого підприємству завдано значних збитків (підпункт «2»); у разі невиконання підприємством зобов?язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та інших обов?язкових платежів, а також зобов?язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати з вини керівника (підпункт «3»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 зазначено висновок, згідно якого звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

Згідно рішення Аджамської сільської ради № 1499 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення керівника КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради» підставою дострокового розірвання контракту з ОСОБА_1 з 28.02.2022 є п.п. 4 п. 7.3 Статуту КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради, пп. 3,4 п. 23 та пп. 2.3 п. 24 Контракту з керівником центру і ч. 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Наведене свідчить, що рішення Аджамської сільської ради від 22.02.2022 не містить посилання на конкретні умови контракту, які позивач не виконував чи виконував неналежним чином.

Також, суд першої інстанції, дійшовши висновку, що позивач не виконував умови контракту, обмежився лише посиланням на те, що ОСОБА_1 , як керівник підпорядкованого, підзвітного та підконтрольованого Аджамській сільській раді підприємства не виконував неодноразові звернення голови Аджамської сільської ради щодо організації роботи ренген лабораторії та надання якісних розширених медичних послуг чим порушив вимоги контракту.

При цьому, суд не вказав які саме конкретні положення контракту, що стали причиною його дострокового розірвання позивач порушив.

Звільнення на підставі п.8 ст.36 КЗПП України без формулювання причин невиконання чи неналежне виконання обов?язків, передбачених контрактом не може вважатись законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, (провадження № 14-157цс19), у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 357/11936/18 (провадження № 61-9348св19), від 27 вересня 2023 рокуу справі № 677/1181/22 (провадження № 61-6104св23).

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Норми ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, зокрема призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Контракт має строковий характер, тому однією з основних підстав його припинення є закінчення його дії (ст. 21 КЗпП України).

Щодо питання про укладення, продовження та припинення трудових контрактів з керівниками державних підприємств, які належать до сфери управління Аджамської сільської ради, то ці обставини знаходяться поза компетенцією суду.

У зв?язку з тим, що строк дії Контракту закінчився 24 червня 2023 року, ОСОБА_1 не може бути поновлений на попередній посаді.

Дострокове розірвання Контракту з ініціативи роботодавця, всупереч закону, дає підстави вважати ОСОБА_1 звільненим з підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст.36 КЗпП України, у зв?язку із закінченням строку дії Контракту з 24 червня 2023 року.

Не підлягають задоволенню також вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, і сторони такий факт визнають, нарахування і виплата заробітно плати позивачу проводилась КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради.

Згідно Статут Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради, затвердженим рішенням Аджамської сільської ради від 30 червня 2021 року за № 547, підприємство є юридичною особою, самостійно здійснює оперативний, бухгалтерський облік, веде статистичну, бухгалтерську та медичну звітність …(п.5.7), здійснює бухгалтерський облік, веде фінансову та статистичну звітність згідно із законодавством (пп.2) п. 6.2).

ОСОБА_1 в позовній заяві просив стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з Аджамської сільської ради.

Проте Аджамська сільська не є відповідальною за нарахування та виплату заробітної плати. Клопотань про притягнення до участі у справі співвідповідачем Аджамську сільську раду позивач до суду першої інстанції не подавав.

ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно із специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18).

Щодо вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Слід також зазначити, що Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12, від якої Верховний Суд у своїх рішеннях не відступив.

Враховуючи, що даною постановою встановлено незаконність звільнення позивача з посади, колегія суддів вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, як відшкодування понесених ним втрат немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з посяганням на його трудові права та інтереси, порушенням нормального способу та укладу свого життя і необхідністю прикладання суттєвих додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

При цьому колегія суддів враховує, що для відновлення попереднього стану, який існував до його звільнення, позивач змушений був докладати суттєвих додаткових зусиль, для чого він змушений був звертатися до суду з позовом для відновлення своїх трудових прав, що не могло не викликати у позивача почуття невпевненості, душевних страждань через необхідність доказування незаконності свого звільнення.

Виходячи із принципу розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом стягнення в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди із відповідача в розмірі 15 000,00 грн., а не 30 000,00 грн., як просив позивач.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були неповно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами, внаслідок чого невірно застосовано правові норми при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в справі про задоволення позовних вимог про визнання неправомірним та скасування рішення № 1499 від 22 лютого 2022 року 13 сесії восьмого скликання Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області «Про дострокове розірвання контракту та звільнення керівника Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради Радулова Валерія Васильовича та часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно відмовити з підстав, зазначених в мотивувальній частині цієї постанови.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

Відповідно до ч. 1. ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Розподіл судових витрат

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За п.6. ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пункт 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняє від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

З матеріалів справи вбачається, що при подані апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір за позовні вимоги вимоги про визнання протиправним і скасування рішення та стягнення моральної шкоди 3220,80 гривень (т.2 а.с.62).

Оскільки, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, в порядку розподілу судових витрат із Аджамської сільської ради на користь держави підлягає до стягнення 3220,80 гривень судового збору, який підлягав сплаті при подані апеляційної скарги за вимоги про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі та на користь ОСОБА_1 3220,80 гривень компенсації сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2023 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення № 1499 від 22 лютого 2022 року 13 сесії восьмого скликання Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області «Про дострокове розірвання контракту та звільнення керівника Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради Радулова Валерія Васильовича.

Вважати ОСОБА_1 звільненим з підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст.36 КЗпП України у зв?язку із закінченням строку дії контракту з 24 червня 2023 року.

Стягнути з Аджамської сільської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 15000,00 (п?ятнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Аджамської сільської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3220,80 гривень (три тисячі двісті двадцять грн. 80 коп.) судового збору сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Стягнути з Аджамської сільської ради () в дохід держави 3220,80 гривень (три тисячі двісті двадцять грн. 80 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 лютого 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний