РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06.02.2024

Справа № 522/17469/23

Провадження № 2/522/2004/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Ярема Х.С., при секретарі судового засідання - Кніш Д.А., розглянув в загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

ВСТАНОВИВ:

1.05.09.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

2.Позивачі просять суд:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу №2694 від 12.06.1997 квартири АДРЕСА_1 , укладений на Одеській нові біржі.

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 .

3.12.10.2023 відкрито загальне позовне провадження.

4.05.12.2023 закрито підготовче провадження.

5.Позивачі просили розглянути справу за їх відсутності, позов підтримали.

6.Відповідачі повідомлені про розгляд справи на підставі ч.11ст. 128 ЦПК України.

7.Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_7 12.06.1997 батько на підставі договору купівлі-продажу через товарну біржу «Центральна товарна біржа» придбав у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 . Право власності батька на квартиру було зареєстровано в 1997 на підставі цього договору в КП ОМБТІ та РОН. Після смерті батька відкрилась спадщина до якої увійшла зазначена квартири. Позивачі, як спадкоємці за законом, звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою від 20.02.2020 державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири укладений з порушеннями діючого на той час Закону України «Про товарну біржу», оскільки стороною договору є неповнолітня особа. Тобто, спадкоємці не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру.

Судом встановлені такі обставини справи.

8.12.06.1997 на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» було укладено Договір № 2694 купівлі-продажу нерухомого майна за яким ОСОБА_7 , який є членом біржі, купив, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та на підставі довіреності №2-931, посвідченої Першою державною нотаріальною конторою м. Одеси 07.05.1997, від імені неповнолітнього ОСОБА_5 , і від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 на підставі рішення опікунської ради Приморської райадміністрації м. Одеси № 8/8 від 05.06.1997, які є членами біржі, продали квартиру АДРЕСА_1 .

9.Квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , видане Одеською залізницею 02.06.1997 (п.2 Договору).

10.Квартира продана за 3 701 грн., які отримані продавцями до підписання даного договору (п.3 Договору).

11.В Договорі зазначено, що відповідно до ст. 227 ЦК України даний договір підлягає реєстрації в МБТІ м. Одеси на ім`я ОСОБА_7 (п.9 Договору)

12.Крім того, у договорі зазначено, що він на виконання вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових операції з нерухомістю» 16.06.1997 за № 2694.

13.В договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

14.Договір зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 17.06.1997 на ім`я ОСОБА_7 , підстава реєстрації - договір купівлі-продажу №2694 від 16.06.1997.

15. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 24.04.2018)

16. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є сином ОСОБА_7 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 02.04.1998).

17. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є сином ОСОБА_7 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 13.06.2017).

18. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_7 (спадкова справа № 52с/2020).

19.Заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців не надходило.

20.20.02.2020 державний нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу укладений з порушеннями діючого на той час Закону України «Про товарну біржу», так як згідно умов договору його стороною є неповнолітня особа, що суперечить нормам цього закону. Також зазначено, що згідно з п.п. 1.9, 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Висновки суду.

21.Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

22.У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

23.Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

24.Держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав фізичних осіб. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

25.Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

26.Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

27.Позивачі просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12.06.1997 квартири, укладений між ОСОБА_7 (Покупець) та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та за довіреністю ОСОБА_5 та від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 (Продавці). Договір зареєстровано на Одеській нові біржі за №2694.

28.Однак покупець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

30.Отже, позивачі не були стороною спірного договору купівлі - продажу, тоді як відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, в редакції чинній на момент укладення договору, право на звернення до суду про визнання угоди дійсною мала лише сторона угоди, яка повністю або частково виконала угоду.

31.Тобто, особа, яка не була стороною договору не може ставити питання про визнання дійсним договору.

32.З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 12.06.1997 є неефективним способом захисту права особи відповідно до статті 16 ЦК України.

33.У такому випадку спадкоємець має заявляти вимоги про визнання права власності в порядку спадкування. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 570/997/19.

34.Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу №2694 від 12.06.1997 квартири АДРЕСА_1 , укладений на Одеській нові біржі.

35.Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

36.Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

37.Ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

38.Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

39.Ч.1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

40.Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

41.Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

42.Отже, позивачі, які є дітьми ОСОБА_7 , який помер, є спадкоємцями першої черги. Інші спадкоємці першої черги свої претензії на спадщину померлого не заявляли.

43.20.02.2020 державний нотаріус відмовив спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу укладений з порушеннями Закону України «Про товарну біржу», так як згідно умов договору його стороною є неповнолітня особа, що суперечить нормам цього закону.

44.Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшають або скасовують відповідальність особи.

45.Дія актів цивільного законодавства в часі регламентована ст. 5 ЦК України.

46.Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

47.Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними №9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

48.Біржовий договір укладений в 1997 році. Отже, на правовідносини щодо його укладення поширюється чинний на той час Цивільний кодекс Української РСР 1963 року.

49.Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

50.За змістом ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

51.Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (1963 року), що діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

52.Згідно частини 1 статті 47 ЦК України (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди.

53.Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

54.Згідно з частиною 1 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

55.Згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

56.Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу").

57.Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч.2 ст. 15 ЗУ „Про товарну біржу", дозволяло укладати угоди купівлі продажу квартири за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту.

58.Згідно з абз.3 п.2 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.

59.Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу - ст.15 Закону України "Про товарну біржу" та ст.277 ЦК Української РСР 1963 року, Закон України "Про товарну біржу" було прийнято в 1991 році, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування ст.15 Закону України "Про товарну біржу" (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.

60.Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» визначено, що суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності, передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. У відповідності до діючого на даний час законодавства - а саме ст. 204 ЦК України «правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».

61.Судом встановлено, що під час вчинення спірного правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності (в інтересах неповнолітньої на той час ОСОБА_6 виступала ОСОБА_4 ), мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1997 році та відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» .

62.Отже, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру.

63.Право власності померлого ОСОБА_7 на квартиру зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 17.06.1997.

64.Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

65.Тобто, право власності ОСОБА_7 на квартиру набуто зареєстровано правомірно.

66.Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

67.Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

68.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

69.Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 570/997/19.

70.Таким чином, суд дійшов висновку про обгунтованість позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру по 1/2 частині квартири за кожним з позивачів.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в порядку права спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в порядку права спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

У задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.02.2024.

Суддя Ярема Х.С.