Провадження № 22-ц/802/237/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Шевчук Л.Я.,

вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2014 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року в задоволенні заяви адвоката Грибан Ж. В., поданої в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , 15 січня 2024 року подав засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2014 року, з пропуском встановленого законом строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у цивільній справі №214/5505/16 (провадження № 14-74цс21) зробила висновок, у разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.13 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.294 ЦПК України (у редакції на дату ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України (у редакції на дату ухвалення оскаржуваного рішення) у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Аналогічне положення містить і ч.4 ст.287 ЦПК України у чинній редакції.

Апеляційна скарга на заочне рішення подана засобами поштового зв`язку 15 січня 2024 року, тобто із значним пропуском строку на її подання. Скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2014 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2014 року залишено без руху. Запропоновано протягом 10 днів з дня вручення копії даної подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 21 лютого 2014 року, з належним обґрунтуванням поважних причини, що унеможливили ним оскарження заочного рішення Луцького міськрайонного суду 21.02.2014 року у визначений законом строк та сплатити судовий збір.

На виконання вимог ухвали суду від 22 січня 2024 року скаржником подано квитанцію про оплату судового збору та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заява мотивована тим, що про оскаржуване рішення ОСОБА_1 стало відомо після отримання відповіді з відділу ДВС у місті Луцьку про те, що з метою виконання рішення Луцького міськрайонного суду в справі № 161/21765/13-ц було відкрито виконавче провадження № 44045290, яке було завершене 25.04.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» в зв`язку з відсутністю майна боржника.

Після отримання відповіді з ДВС, представником скаржника було 18.08.2023 року отримано копію оскаржуваного рішення та було подано заяву про перегляд заочного рішення та за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення було подано апеляційну скаргу на зазначене рішення.

Стверджує, що ОСОБА_1 став вчиняти дії щодо перегляду заочного рішення лише після того, як йому стало відомо про таке рішення, а саме після отримання листа з ДВС від 07.08.2023 року. На думку заявника, причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк ( ОСОБА_3 до вересня 2023 року не було відомо про оскаржуване рішення).

Статтею 127 ЦПК України передбачено, що підставою поновлення процесуального строку є його пропущення з поважних причин.

Зазначені скаржником підстави не є поважними причинами.

Необхідно зазначити, що дана цивільна справа знищена на підставі Інструкції про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 15 грудня 2011 року № 168. Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити чи повідомлявся скаржник про розгляд цивільної справи 161/21765/13-ц судом першої інстанції та чи надсилалась копія оскаржуваного рішення відповідачу, щоб підтвердити слова скаржника, що про оскаржуване судове рішення він дізнався лише з відповіді ДВС. Необхідно зазначити, що з відповіді ДВС слідує, що на кошти боржника було накладено арешт 21 грудня 2018 року, з метою виконання рішення суду у цивільній справі 161/21765/13-ц. Тобто ще у 2018 році скаржнику обмежили доступ до його рахунків, що не можна було не помітити.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.41, 47 Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України», № 3236/03 від 03.04.2008 року, у справі «Мушта проти України», № 8863/06 від 18.11.2010 року).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Отже, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Тим більше, якщо строк поновлюється без поважних причин.

Що стосується забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З урахуванням наведеного відсутні передбачені законом підстави для відкриття апеляційного провадження за поданою відповідачем ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 апеляційною скаргою на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2014 року, у зв`язку із чим необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, що відповідає ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати неповажними зазначені ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2014 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2014 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя:

Судді: