Справа № 705/3026/17
2-з/706/4/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

28 лютого 2024 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Орендарчука М.П.,

за участі секретаря судового засідання Рибчинецької Я.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного нажитого майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного нажитого майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя.

В подальшому позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_2 , а саме: нежитлове приміщення, салон краси, згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 07.05.2013 індексний номер 32244705, та земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:1531, площею 0,1000 га, розташовану в с. Родниківці Уманського району Черкаської області, згідно з державним актом на землю серії ЯЗ № 944340 від 02.07.2009.

В обґрунтування заяви посилалась на такі обставини.

У провадженні Христинівського районного суду знаходиться цивільна справа № 705/3026/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного нажитого майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя. Предметом спору по даній справі є визначення прав на спільне сумісне майно позивача і відповідача - нежитлове приміщення - салон краси, що розташоване по АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,1000 га розташована в с. Родниківці Уманського району, придбана 11.09.2009, кадастровий № :01:002:1531. Є підстави вважати, що нежитлове приміщення та земельна ділянка, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди відповідача за первісним тапозивача за зустрічним позовом може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Квартира АДРЕСА_2 придбана за 141010 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 8, та яка 07.05.2013 була переобладнана під нежитлове приміщення - салон краси, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 . Земельна ділянка придбана по договору купівлі продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за №1-684 від 11.03.2009. Відповідачка за первісним та позивачка за зустрічним позовом, у зустрічному позові про поділ майна подружжя, просить визнати вказаний салон краси спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею 3/4 частки зазначеного салону краси та 1/2 частки земельної ділянки. Після припинення шлюбних відносин з 2017 відповідачка за первісним та позивачка за зустрічним позовом доступу до салону краси не має, а позивач за первісним відповідач за зустрічним позовом не визнає її права співвласності на це майно та заперечує його, крім того, в останній редакції позовної заяви взагалі вказує, що то його майно яке набуто лише ним і не підлягає розподілу, а тому на даний час між позивачем та відповідачем існує спір з приводу користування та розпорядженням майном подружжя, а саме вказаним салоном краси. Аналогічні дії ОСОБА_2 вчиняє по відношенню до земельної ділянки, яку в первісному позові щодо поділу майна взагалі приховав та не заявив.Оскільки салон краси та земельна ділянка, що є спільною сумісною власністю із ОСОБА_2 , без згоди відповідачки за первісним та позивачки за зустрічним позовом може бути відчужено на користь будь якої іншої особи, то існує досить висока ймовірність того факту, що ОСОБА_2 може в будь-який момент здійснити відчуження спірного нежитлового приміщення на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день вже було здійснено відчуження спільного майна, а саме: автомобіль марки NISSAN ALMERA 1.8, 2005 р.в., номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який придбаний за час шлюбу в листопаді 2007 року, є спільною сумісною власністю. Даний автомобіль був проданий без відомаDідповідачки за первісним та Gозивачки за зустрічним позовом, а виручені кошти ОСОБА_2 використав на власні потреби. Враховуючи, що спірне майно за датою його первісного набуття має ознаки спільного сумісного як набутого у шлюбі, і не вирішуючи наперед обґрунтованості заявлених позовних вимог, а виходячи виключно з того, що у разі задоволення позову про визнання за відповідачкою за первісним та позивачкою за зустрічним позовом права власності на частку спільного сумісного майна у запропонований відповідачкою за первісним та позивачкою за зустрічним позовом спосіб поділу, захист порушеного права таким рішенням може стати неефективним у разі відчуження ОСОБА_2 такого майна на користь третіх осіб, порушені права відповідачки за первісним та позивачки за зустрічним позовом вимагатимуть додаткового захисту, а виконання такого рішення буде суттєво ускладненим.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що заява підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами ( ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладення арешту на майно чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 р. у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Судом встановлено, що між сторонами наявний спір з приводу нежитлового приміщення - салону краси по АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:1531, площею 0,1000 га, розташованої в с. Родниківці Уманського району Черкаської області.

Суд вважає доречним обґрунтування заявниці ОСОБА_1 на існування очевидної загрози порушення її законних прав та інтересів у справі у разі невжиття заходу забезпечення позову.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно суд вважає обґрунтованим, оскільки накладення арешту на майно має на меті обмеження особи у праві розпоряджатися таким майном і його застосування не призведе до невиправданого обмеження майнових прав власника, оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 р. у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

Водночас накладення арешту на нерухоме майно забезпечить реальний захист прав позивача у випадку прийняття рішення на його користь.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявниці щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявниця просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. 149 - 153, 157 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного нажитого майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя задовольнити повністю.

Накласти арешт на на об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , а саме на: нежитлове приміщення - салон краси, яке згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 від 07.05.2013 року, індексний номер 3224705 належить ОСОБА_2 , та земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:1531, площею 0,1000 га, розташовану в с. Родниківці Уманського району Черкаської області, яка згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 044340 від 02.07.2009 року належить ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали апеляційної скарги.

Суддя:М. П. Орендарчук