Єдиний унікальний номер 317/2568/24
Номер провадження 2/317/830/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року до суду надійшов позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 22888,99 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 14.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 74896155.

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_2 в сумі 22888,99 грн., з яких: 14652,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8236,99 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 сума заборгованості за пенею.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних штрафних санкцій.

З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

У відзиві на позов відповідачка просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з огляду на наступне.

Як зазначає позивач, 14.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 74896155, який було підписано відповідачем в електронний спосіб, а кошти у розмірі 14652,00 грн. відповідач отримав на свій банківський рахунок.

Проте, відповідачка зазначає, що договір не містить реквізитів сторін, підпису позичальника, проценти нараховували після закінчення терміну кредитування. До матеріалів справи не було надано жодного доказу, який підтверджує отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 14652,00 грн. Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме відповідачем було застосовано електронний підпис, зокрема, відсутні докази того, який саме електронний підпис використовував відповідач при підписанні кредитного договору, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Так, будь-яких доказів того, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок відповідача, не було надано. Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу не містить підпису первісних кредиторів, позивачем не додано до позову акту прийому-передачі реєстру боржників, в наданому акті та додатковій угоді є пошкодження (відсутні або стерті суми в 2 пункті), який є невід`ємною частиною договору факторингу та підтверджує факт переходу права вимоги від клієнта до фактора. Позивачем не надано суду розрахунки заборгованості за позиками.

Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору позикодавець дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Крім того, договір факторингу № 14/06/21 приєднаний до матеріалів справи, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021, тобто задовго до підписання договору позики № 74896155 від 14.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Таким чином, твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями первісного кредитора за договором № 74896155 не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Умовами договору № 74896155 встановлено строк позики 30 днів. Даних щодо пролонгації договору матеріали справи не містять (п. 6 Договору). З наданої таблиці обчислення вартості кредиту слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавець не нараховує проценти за користування позикою. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованої позивачем заборгованості за відсотками в розмірі 8236,99 грн. поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України та, як наслідок унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 30 днів за договором позики.

Суду не надано доказів про те, що на момент підписання договору діяли та були опубліковані на сайті первісного кредитора саме Правила надання грошових коштів, які передбачали можливість нарахування відсотків в межах строку 90 днів, та укладеним кредитним договором чітко врегульована процедура продовження строку дії договору шляхом укладення додаткової угоди, що кожного разу підписується за допомогою одноразового ідентифікатора, яка в матеріалах даної цивільної справи відсутня. Це свідчить про те, що така додаткова угода не укладалась, а строк дії договору не продовжувався. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за межами строку дії договору, тобто після 16.03.2022, є безпідставними та необґрунтованими.

Аналогічні твердження відповідача містяться у запереченнях на відповідь на відзив.

Крім того, відповідачка надала до суду копію Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 06.12.2023, відповідно до якого ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

У відповіді на відзив та у додаткових поясненнях представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не погодився із доводами відповідача, обґрунтувавши свою позицію наступним.

Кредитний договір з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до умов кредитного договору, невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику» (далі Правила). Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті первісних кредиторів та є в загальному доступі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

У відповіді на відзив представником позивача зазначено алгоритм дій при укладанні кредитного договору. Проходження алгоритму дій є підтвердженням того, що кредитний договір укладений сторонами в електронній формі має силу договору, який укладено в письмовій формі та підписано сторонами які узгодили всі умови, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу відповідачем на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та кредитодавцем не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті кредитодавця з урахуванням особливостей, визначених індивідуальною частиною.

Представник позивача зазначив, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених правилами.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився. У додаткових поясненнях від 05.07.2024 представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника позивача.

Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка ОСОБА_1 до суду не з`явилась. Надала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке залишено судом без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що, відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

При цьому, одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 14.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 74896155, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 14652,00 грн. строком на 30 днів на умовах сплати фіксованої процентної ставки за кредитом в день 1,99 %. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день становить 2,70 %, пеня 2,70 %.

Пунктом 1 договору встановлено, що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Згідно з п. 3 договору позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Підписанням цього договору позичальник підтверджує:

позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України (пп. 5.1 п. 5 договору);

позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі (пп. 5.3 п. 5 договору).

Пунктом 20 договору визначено, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Договір укладено із використанням веб-сайту https://mycredit.ua. Сторони узгодили наступний спосіб надсилання (у тому числі повторного) підписаного договору позичальнику: примірник договору надсилається на електронну пошту позичальника, вказану у договорі. Примірник договору також доступний позичальнику в особистому кабінеті. Засвідчена копія договору на папері надається позичальнику за його письмовим зверненням, яке розглядається у порядку та строки, визначені Законом України «Про звернення громадян» (п. 23 договору).

У п. 28 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» у графі «Позичальник» містяться персональні дані ОСОБА_2 , зокрема: дата народження, РНОКПП, паспортні дані, адреса, номер телефону, адреса електронної пошти, номер рахунку, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності «W28CjtQFER», проставлений ОСОБА_2

З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто введення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.

Таким чином, договір позики № 74896155 від 14.02.2022 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України, він не визнавався судом недійсним.

Даючи оцінку доводам відповідача у відзиві про те, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями первісного кредитора за договором № 74896155 від 14.02.2022, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підпунктом 5.5 пункту 5 кредитного договору визначено, що позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за договором, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості.

14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 14/06/21.

У позовній заяві зазначено, що відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22888,99 грн., з яких: 14652,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8236,99 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_2 , уклавши договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як видно зі змісту п. 1.1 договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за явкою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не могло відчужити право вимоги за майбутнім кредитним договором, укладеним з відповідачем 14.02.2022, тобто за договором, який станом на 14.06.2021 ще не був укладений.

Доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивачем не надано. Додаткова угода № 2 від 28.07.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, Додаткова угода № 12 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та акт прийому-передачі реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 не містять загальної суми заборгованості та суми грошових коштів, яку фактор сплачує клієнтові.

Крім того, на час укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про ОСОБА_2 як боржника сформована у витязі з реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 майже через два роки після укладення договору факторингу.

Наданий представником позивача в якості доказу витяг з реєстру боржників № 11 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 суд не може визнати належним, допустимим та достовірним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки він містить інформацію лише про прізвище, ім`я та по батькові боржника, ІПН боржника, номер договору позики, суму загальної заборгованості за основною сумою боргу, суму заборгованості за відсотками, суму заборгованості за пенею, суму заборгованості разом, проте не містить відомостей про дату укладання кредитного договору, не конкретизовано станом на яку дату нарахована заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, підстави нарахування, як це передбачено ч. 1 ст. 517 ЦК України.

У вказаному витягу з реєстру боржників не зазначено порядковий номер запису щодо ОСОБА_2 в оригіналі реєстру боржників, а витяг не містить підписів уповноважених осіб та печаток клієнта та фактора, а сформований і підписаний лише представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибановим Д.В., що не дає змоги ідентифікувати, що саме за вказаним кредитним договором відбувся перехід права вимоги до позивача.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 74896155 від 14.02.2022 не містить відомостей про рух коштів по рахунку позичальника (первинних бухгалтерських документів), а також обґрунтованого помісячного розрахунку заборгованості за період кредитування з відображенням сум погашення та дат внесення позичальником платежів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Суд не приймає до уваги та не оцінює докази, які були долучені позивачем до відповіді на відзив від 28.06.2024, яке надійшло до суду через систему «Електронний суд» 01.07.2024, на підставі наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, докази, які були долучені позивачем до відповіді на відзив від 28.06.2024, подані до суду поза встановленим законом строком, об`єктивних причин для неподання вказаних доказів до суду разом з позовом позивач не вказав, клопотання про поновлення строку для подання доказів суду не надавав.

Відтак, докази, які були долучені позивачем до відповіді на відзив від 28.06.2024, є такими, що подані не у встановлений законом строк, а тому до розгляду судом не приймаються.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення його права у вказаних правовідносинах, оскільки не доведено факт утворення заборгованості у позичальника перед первісним кредитором. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредиту та його розміру, внесених позичальником в рахунок погашення заборгованості сум, часу їх внесення, тому перевірити розмір нарахованих відповідачу сум боргу та процентів не представляється можливим.

Крім того, позивачем не доведений належними, допустимими та достовірними доказами факт відступлення йому права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 за спірним договором позики первісним кредитором.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми діючого законодавства, а також керуючись приписами ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин та підстав, зазначених у позові, натомість матеріали справи спростовують факти, викладені у позовній заяві, відтак позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 509, 512, 514, 599, 625, 631, 1048, 1050, 1077 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова