Справа №504/5577/23
Провадження №2/504/1295/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря- Білаш О.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, позовну заяву адвоката Бороденко Михайла Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) про зобов`язання виключити заборгованість за спожитий природній газ, стягнення моральної шкоди, судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

У грудні 2023 року заяву адвоката Бороденко Михайло Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся із позовом до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яким просив суд зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за житловим будинком АДРЕСА_2 заборгованість попередніх (попереднього) власників (власника) житлового будинку за період до 25 квітня 2023 року, просив стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., витрати по судовому збору та правничій допомозі.

Позивач стверджує, що 25.04.2023 року ОСОБА_1 за договором купівлі- продажу придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_2 .

24.05.2023 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заяву- приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, яку пізніше датувала 12.06.2023 року разом із всіма правовстановлюючими документами.

Відповідачем позивачу було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Після актуалізації даних позивача як нового споживача, за допомогою чат-боту Телеграм позивач отримала повідомлення, згідно з яким за її особовим рахунком обліковується заборгованість за спожитий природній газ в сумі 54855,76 грн.

Облік природного газу домогосподарством позивача здійснюється за допомогою лічильника, який не оснащений засобами дистанційної передачі даних.

Як стверджує позивач, колишній власник житлового будинку ОСОБА_2 не передав показники лічильника обліку спожитого природнього газу відповідачу.

За зверненням позивача відповідач провів перерахунок заборгованості, а саме на загальну суму 42350,59 грн., та списання фактично спожитих об`ємів газу в загальному обсязі 5316,85 кубометрів.

На час подання позову за позивачем обліковується заборгованість 12211,40 грн.

Як стверджує позивач, згідно історії нарахувань та показників лічильника, які надаються позивачем щомісяця, заборгованість на суму 12211,40 грн. виникла до травня 2023 року за попередні роки, тобто за попереднім власником житлового будинку.

В теперішній час відповідач відмовляється відкоригувати вказану заборгованість.

Тим самим, як стверджує позивач вона зазнала моральних страждань, вимушена змінити свій розпорядок дня, звертатись по правничу допомогу адвоката, витрачати свої фізичні сили та свій вільний час на захист своїх порушених прав відповідачем.

Короткий зміст відзиву відповідача:

Відповідач не погодився. У червні 2024 року надіслав відзив на позовну заяву.

Відповідач стверджує, що з жовтня 2021 року по квітень 2024 року за особовим рахунком НОМЕР_2 було спожито природного газу 3056 кубометрів на суму 24288,05 грн., при цьому неоплаченою є сума 12133,09 грн.

На думку відповідача позивач не надала суду належних та допустимих доказів відсутності заборгованості за належним їй особовим рахунком.

Тому відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Рух справи в суді першої інстанції:

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку спрощеного провадження.

Сторони подали заяви про розгляд справи у свою відсутність.

Встановлені судом фактичні обставини:

25.04.2023 року ОСОБА_1 за договором купівлі- продажу придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_2 .

12.06.2023 року ОСОБА_1 підписала та подала до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заяву- приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідачем позивачу було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Після актуалізації даних позивача як нового споживача, за допомогою чат-боту Телеграм позивач отримала повідомлення, згідно з яким за її особовим рахунком обліковується заборгованість за спожитий природній газ в сумі 54855,76 грн.

Судом досліджено довідку абонвідділу АТ «Одесагаз» з якої вбачається що заборгованість за особовим рахунком у розмірі 54855,76 грн. існувала і станом на квітень та травень 2023 року.

Також вказана заборгованість прослідковується із листа- відповіді ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 27.07.2023 року.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наявний у справі договір купівлі- продажу житлового будинку АДРЕСА_2 від 25.04.2023 року, згідно з яким позивачка стала власником житлового будинку, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

У цій справі, позивач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг з газопостачання, інших комунальних послуг попередніх власників вказаної квартири.

На неї не може бути покладено обов`язок зі сплати вказаної заборгованості, нарахованої відповідачем попереднім власникам, тобто до набуття позивачем у власність будинку.

Таким чином в цій частині позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, поміркованості і справедливості, з урахуванням обставин справи та наслідків, що наступили для позивачки, яка зазнала душевних страждань унаслідок неправомірної бездіяльності відповідача.

Частиною 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 3 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Факт спричинення позивачці моральної шкоди, на переконання суду, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в судовому порядку.

Позивач пов`язала моральну шкоду із постійним терором з боку відповідача за допомогою телеграм - ботів, постійних протиправних дзвінків працівників відповідача, втратою здорового сну, постійним перебуванням у нервовому стані та безсиллі від протиправних дій відповідача.

Факт бездіяльності відповідача також знайшов своє підтвердження, що повністю доведено наданими письмовими доказами.

Суд, з урахуванням тривалості страждань позивача, їх характеру, об`єму зусиль відновлення втрат немайнового характеру, вважає, що розмір суми на відшкодування моральної шкоди позивачем істотно завищений, тому справедливою, виваженою та помірною буде сатисфакція в сумі 500 грн.

Судовий збір:

Питання судового збору у позові не порушувалось, підстав для його розподілу не вбачається.

Витрати на правничу допомогу:

Позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 10500 гривень.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин.

Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVI№ A№D OTHERS v. UKRAI№E, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дорани проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частинирішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно з вимогами ст. ст. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання

Водночас вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок ВП ВС викладений у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

До заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу додано договір, додаткову угоду до договору, акт прийому передачі виконаних робіт, що, на думку суду, не може вважатись розрахунком -детальним описомробіт (наданих послуг), виконаних адвокатом тому, що у ньому відсутній детальний опис витраченого адвокатом часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, враховуючи невелику складність справи, об`єм правничої допомоги, доказів необхідних для збирання та вивчення адвокатом вважає що розумною, справедливою та достатньою сумою відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката буде сума 2500 грн.

Решта витрат на правничу допомогу на переконання суду є надмірною та не розумною.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Бороденко Михайла Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», - задовольнити частково.

Зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за житловим будинком АДРЕСА_2 заборгованість попередніх (попереднього) власників (власника) житлового будинку за період до 25 квітня 2023 року.

Стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 500,00 грн.

Стягнути ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. К. Барвенко