Справа №333/3050/23
Провадження №2/333/227/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М.,

представника позивача адвоката Крюкової М.В.,

представника відповідача адвоката Тивоненка Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.04.2023 року звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») з позовом доОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту. Зазначило, що 16 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №3833088. За умовами договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 10000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день. Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за умовами договору відбулась автопролонгація кредиту на 90 днів. 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції», 11 липня 2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» були укладені договори факторингу, відповідно до яких право вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі і до ОСОБА_1 , відступлені ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». На час відступлення прав вимоги станом на 11.11.2022 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі 32800,00 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 10000,00 грн., заборгованості за процентами 22800 грн. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та інфляційні втрати в сумі 10364,80 грн., три відсотки річних в сумі 1660,66 грн.

10.05.2023 провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження у справі.

15.08.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Тивоненка Д.Р., який з позовом не погодився зазначив, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме відповідачка авторизувалася на веб-сайті https://creditplus.ua/ru/documents, власником якого є: ТОВ «Авентус Україна»; не надано доказів, які підтверджують той факт, що саме відповідачкою було подано заявку на даному веб- сайті, задля отримання грошових коштів, що вказаний електронний підпис дійсно належить відповідачці; не надано докази, які підтверджують, що відповідачка дійсно мала змогу і була ознайомлена з усіма істотними умовами договору позики. А також не надані докази надіслання відповідачці пропозиції щодо укладення з останньою електронного кредитного договору в електронному кабінеті на вищевказаному веб-сайті: https://creditplus.ua/ru/documents, який належить ТОВ «Авентус Україна».

Відповідачка кредитний договір у будь-якому вигляді, зокрема, в електронному вигляді, ані з ТОВ «Авентус Україна», ані з ТОВ «Українські Фінансові операції», ані з позивачем не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримувала.

Матеріали справи містять копію: договору позики, внутрішніх розрахункових документів позивача, які не підтвердженими жодними фактами, договорів факторингу, паспортів споживчого кредиту тощо. відповідачка не залишала будь-яких заявок на отримання кредиту, не створювала особистий кабінет на електронному сервісі вказаних фінансових компаній, не надавала своїх персональних даних та згоду на їх обробку цим фінансовим установам, не ставила свій підпис (у т.ч. електронний, на договорах позик чи будь-яких документах), не здійснювала підтвердження будь-яких операцій з отримання грошових коштів за договором позики.

Позивач вже звертався із подібним позовом до відповідачки (справа № 333/5531/22). У додатках до позову було долучено, Акт приймання-передачі Реєстру Боржників (Портфелю заборгованості) від 08 листопада 2022 року до Договору Факторингу № 1 від «11» липня 2022 року (у п. 1 акту зазначена сума 140 153,10 грн.) та реєстр боржників (витяг) від 08.11.22 р., а також повідомлення про відступлення прав грошової вимоги від «ср. 12:41». У справі ж № 333/3050/23 додатками до позову є, Акт приймання-передачі Реєстру Боржників (Портфелю заборгованості) вже тільки від 11 квітня 2023 року до Договору Факторингу № 1 від «11» липня 2022 року (у п. 1 акту зазначена сума 32 800,00 грн.) та реєстр боржників (витяг) від 11.04.23 р.

У відповідачки існують обґрунтовані сумніви щодо дійсності акту та реєстру боржників та достовірності наданої позивачем суду інформації щодо підстав, дати виникнення права вимоги фінансової компанії до відповідачки.

За договором позики №3833088 від 16.03.2021 року, на підтвердження перерахування грошових коштів в сумі 10 000,00 грн. на банківську картку відповідачки, позивач надав копію довідки від платіжного сервісу «Easy Pay», у якому зазначається інформація про успішне перерахування грошових коштів в сумі 10 000,00.

Встановити точно кому належить дана банківська картка на яку було здійснено переказ грошових коштів - не є можливим, ђ листу приховані 6 цифр з номеру цієї банківської картки. Також, у даному листі міститься номер транзакції: 923171951.

Адвокат Тивоненко Д.Р. зазначає, що він з метою перевірки вказаної транзакції, зайшов на офіційний веб-сайт платіжного сервісу «Easy Pay»: https://easypay.ua/ua, ввів номер вищевказаної транзакції та суму яку вказав позивач (10 000,00 грн.).

Після вищевказаної перевірки вдалося завантажити відповідну квитанцію, однак у вищевказаній квитанції вказано інформацію про те, що отримувачем вказаної транзакції є АТ «Сенс Банк», ця транзакція призначена для поповнення банківської карти (вказаний номер банківської картки із прихованими 6 -ти цифрами) та зазначена сума у розмірі 10 000, 00 грн. Однак, із вказаної квитанції неможливо встановити інформацію про те, кому саме були направлені грошові кошти у вказаній сумі, відсутні ініціали власника банківської картки, повний номер банківської картки (без прихованих цифр) та РНОКПП отримувача.

Крім того представник відповідача звертає увагу на неможливість нарахування розміру відсотків, передбачених Договором після закінчення строку кредитування.

21.08.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зазначає, що лише відповідач мав доступ до електронного кабінету, де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, іншою інформацією. Таким чином він отримує примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту.

Відповідачем на підтвердження укладення кредитного було здійснено платежі - часткову оплату на рахунок Кредитора.

Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 16 березня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту не виникає.

15.04.2021 року відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту перед кредитором не виконав, також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору. Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Надалі Відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

Оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків (додається до позовної заяви) та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом (додається).

Крім того, Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише Відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору.

Одночасно Позивач інформує, що платіжний провайдер надав первісному кредитору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» послуги з переказу грошових коштів відповідно до умов Договору про організацію переказу платежів (додається).

З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 .

Сума заборгованості за Договором № 3833088 від 16 березня 2021 року розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА (копія додається до позовної заяви). Як Первісний Кредитор, ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА здійснив розрахунок відповідно до умов договору.

Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів.

У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. А тому заперечення Відповідача щодо строків позовної давності не можуть бути взяті до уваги.

Станом на сьогоднішній день, ані Кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Відповідачем до уваги у даному випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.10.2023 року були витребувані докази: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки ОСОБА_3 , зарахування коштів 16.03.202 р. на цю платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Універсалбанк» у сумі 10000 грн. від ТОВ «Авентус Україна».

19.01.2024 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог просив стягнути 32800 грн., інфляційні втрати 1148 грн. 3% річних 603,88 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» порушило питання про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості, посилаючись на укладання 16 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_4 електронного договору про надання споживчого кредиту №3833088 в сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів із датою повернення кредиту 15 квітня 2021 року. Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . Згідно з п.1.5. договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до п.3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації).

У договорі зазначено, що він підписаний ОСОБА_4 одноразовим ідентифікатором С900784 (а.с.8-9).

ОСОБА_4 уклала шлюб в 2019 році та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.16)

Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 13 листопада 2023 року №3486 ТОВ «ФК «Контрактовий дім» 16.03.2021 року було здійснено переказ коштів за платіжною операцією №923171951 на картковий рахунок № НОМЕР_1 з призначенням платежу «видача кредиту №3833088 ОСОБА_4 » на суму 10000,00 грн.

18 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу №18/10/2021, предметом якого є відступлення ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі, і за договором, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Авентус Україна», в розмірі 26240,00 грн. (а.с. 12-18).

11 липня 2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений Договір факторингу №1, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за зазначених у відповідних реєстрах кредитними договорами, в тому числі і договором, який укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Авентус Україна», в розмірі 26240,00 грн. (а.с. 23-28)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку на час відступлення прав вимоги у ОСОБА_4 була наявна заборгованість в розмірі 32800 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 1000,00 грн.; заборгованості за процентами 22800,00 грн.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, в договорі про надання споживчого кредиту №3833088 від 16 березня 2021 року, Графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту №3833088 від 16 березня 2021 року, та в паспорті споживчого кредиту вказано, що вони підписані електронним підписом споживача ОСОБА_4 одноразовим ідентифікатором С900784 від 16 березня 2021 року 22:57:25.

Відповідач ОСОБА_4 заперечувала проти позову і зазначає, що не надсилала електронне повідомлення ТОВ «Авентус Україна», не заповнювала формуляра заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, не отримувала одноразового ідентифікатора та не вчиняла жодних дій, які могли бути розцінені як пропозиція або прийняття пропозиції укласти електронний договір.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало суду жодних доказів вчинення ОСОБА_4 таких дій, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало суду доказів проведення ідентифікації ОСОБА_4 при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» мало надати суду відповідні докази, як особа, в розпорядження якої мають перебувати такі докази, та особа, яка мала вчинити активні дії щодо проведення ідентифікації особи відповідача та перерахування на його рахунок коштів.

З матеріалів справи вбачається, щопредставник ОСОБА_3 адвокат Тивоненко Д.Р. просив відшкодувати понесені витрати на правничу в розмірі 13500 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції відповідач надав договір №15/12 про надання правничої допомоги від 15 грудня 2022 року укладений з адвокатом Тивоненком Д.Р., Акт №1 надання послуг до Договору №15/12 від 15.08.2023 року.

Надання правничої допомоги відповідачу адвокатом Тивоненком Д.Р. доведено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у ст. ст. 137, 141 ЦПК України критерії.

Предметом позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки в загальному розмірі 32800 грн., яка є незначною. Підготовка адвокатом відзиву на позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не вимагали аналізу великої обсягу документів та значних затрат часу.

З матеріалів справи також вбачається, що до витрат на правничу допомогу адвокатом Тивоненком Д.Р. було окремо включені витрати за надання усних консультацій в розмірі 3000,00 грн., складання відзиву в сумі 5000 грн., підготовка до подачі відзиву до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» на суму 2000 грн., представництво інтересів в суді в розмірі 3500 грн.

Суд вважає, що підготовка до подачі відзиву до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» на суму 2000 грн. є неспівмірною вимогою та подання відзиву охоплюється послугою «Складання відзиву».

Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності, колегія суддів вважає, що з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь відповідача підлягає стягненню 11500 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 11500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська