Провадження № 2/201/610/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, штрафних санкцій та франшизи,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2023 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, штрафних санкцій та франшизи.

В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався на те, що 30.07.2021 у м. Дніпрі на вул. Набережній Перемоги, в районі будинку № 15 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого пошкоджено автомобіль «Renault Megane» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08.10.2021 у справі №201/8141/21 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 . Цивільна відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_2 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» за договором №201080856. Франшиза за вказаним договором становить 2 500 грн.

Згідно висновку експерта №4708/21 від 27.08.2021 вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Renault Megane» д/н НОМЕР_1 , складає 144 898,36 грн. Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснило виплату відшкодування в розмірі 74 751,08 грн. Враховуючи виплачену частину страхового відшкодування, недоплачене відповідачем відшкодування складає 67 647,28 грн., яке позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» разом із пенею у розмірі 22 103,06 грн., 3% річних у розмірі 2 891,00 грн., інфляційними витратами у розмірі 21 829,37 грн., а також витратами на оплату послуг експерта у розмірі 1 800 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2 500 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представником позивача надана заява про можливість розгляду сказаної справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього франшизи (а.с. №79).

Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 30.07.2021 у м. Дніпрі на вул. Набережній Перемоги, в районі будинку № 15 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого пошкоджено автомобіль «Renault Megane» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08.10.2021 у справі №201/8141/21 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 (а.с. № 60-61).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08.10.2021 є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Цивільна відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_2 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» за договором №201080856. Франшиза за вказаним договором становить 2 500 грн. (а.с. 13).

Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Renault Megane» д/н НОМЕР_1 , є позивач (а.с. 62).

Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, яким визначено загальні засади. Відповідно до п.51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим, відповідно до п.56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо. Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі №523/17998/17.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі №753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року по справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі №461/2217/19.

Установлено, що згідно висновку № 4708/21 від 27.08.2021 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Megane» д/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 144 898,36 грн. (а.с.22-33).

Позивач звертався до страхової компаній з метою отримати страхове відшкодування та ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 74 751,08 грн., відтак недоплачене відповідачем відшкодування складає 67 647,28 грн.

Проте суд критично оцінює доводи позивача в частині стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» саме суми у розмірі 67 647,28 грн., оскільки відповідач не може здійснити страхове відшкодування більше визначеного страхового ліміту, який у даному випадку складає 130 000 грн. Відтак з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача підлягає стягнення сума у розмірі 52 748,92 грн. (130 000,00 - 74 751,08 2 500,00 = 52 748,92), також витратами на оплату послуг експерта у розмірі 1 800 грн.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року).

Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_2 пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями ОСОБА_3 і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме ОСОБА_2 суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС», як страховика, різниці матеріальної шкоди у розмірі 52 748,92 грн. в межах лімітів страхування, а також витрат на оплату послуг експерта у розмірі 1 800 грн.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 франшизи у розмірі 2 500 грн. на користь позивача суд приходить висновку, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, гуртуються на законі, а відтак підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» пені, інфляційних витрат та 3% річних від вказаної суми необхідно зазначити наступне.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Наведена правова позиція суду узгоджується із правовим висновками, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постановах Верховного Суду від 11грудня 2019року посправі №761/6406/16-ц, від 04 листопада 2020 року по справі №520/17859/19.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 625 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» також пеню у розмірі 22 103,06 грн. інфляційні втрати у сумі 21 829,37 грн. та три відсотки річних у розмірі 2 891,00 грн. (відповідно до розрахунку наданому позивачем та перевіреному у судовому засіданні).

У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1000,00 грн. та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 187,70 грн. пропорційно до задоволеної частини позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 530, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 1194 ЦК України, Постановою ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, штрафних санкцій та франшизи задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 52 748 (п`ятдесят дві тисячі сімсот сорок вісім) гривень 92 копійок, пеню в розмірі 22 103 (двадцять дві тисячі сто три) гривень 06 копійки, збитки від інфляції в розмірі 21 829 (двадцять одну тисячу вісімсот двадцять дев`ять) гривень 37 копійки, 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 2 891 (дві тисячі вісімсот дев`яносто одна) гривня 00 копійок, витрати на оплату послуг експерта у розмірі 1 800 (тисячу вісімсот) грн. 00 коп., а всього 101 372 (сто одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування франшизи у розмірі 2 500 (тисячу п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1000 (тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 187 (сто вісімдесят сім) грн. 70 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова