Дата документу 21.10.2024
Справа № 334/6323/24
Провадження № 2/334/2663/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря Мазаєвої Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Фельський Сергій Леонідович, до Приватного акціонерного товариства «СК «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ :

05 серпня 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Фельський С.Л., звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Приватного акціонерного товариства «СК «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування.

24.02.2020 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків, що підтверджується копією Електронного полісу добровільного страхування №ZPZ1NS-201W15E та пропозицією щодо укладання електронного договору добровільного страхування від нещасних випадків розміщеною на сайті страховика.

Відповідно до умов договору у разі настання страхового випадку смерть застрахованої особи, розмір виплати складає 50000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_2 настала в результаті колото-різаного сліпого поранення передньої поверхні шиї з ушкодженням стінки плечо-головного стовбуру, що ускладнилась гострою крововтратою.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження № 00000449, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Позивач, як єдиний спадкоємець після смерті сина звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, однак ПрАТ «СК «Універсальна» відмовила у такій виплаті, оскільки вони вважають, що смерть ОСОБА_2 настала у зв`язку з вживанням алкоголю.

02.10.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №ZPZ1NS-201W15E за яким Страховик забов`язався відшкодувати шкоду заподіяну Страхувальнику пов`язану з життям, здоров`ям і працездатністю.

До ПрАТ «СК «Універсальна» від ОСОБА_1 надійшла заява про виплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування від нещасних випадків №ZPZ1NS-201W15E від 24.02.2020 року. В результаті настання випадку, що має ознаки страхового, який стався 27.02.2022 року.

Після розгляду вказаної заяви, відповідач відмовив у виплаті стархового відшкодування.

Обгрунтовуючи свою відмову відповідач зазначив, що до висновку експерта № 1262 під час проведення судово-медичної експертизи, було проведено судово-токсилогічне дослідження крові та сечі трупа ОСОБА_2 . В крові трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в кількості 0,6 проміле, а в сечі трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в кількості 0,9 проміле. Таким чином, дана подія не визнається страховим випадком.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 24.02.2020 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків, що підтверджується копією Електронного полісу добровільного страхування № ZPZ1NS-201W15E та пропозицією щодо укладання електронного договору добровільного страхування від нещасних випадків розміщеною на сайті страховика.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1262 смерть ОСОБА_2 настала в результаті колото-різаного сліпого поранення передньої поверхні шиї з ушкодженням стінки плечо-головного стовбуру, що ускладнилась гострою крововтратою.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження № 00000449, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Позивач, як єдиний спадкоємець після смерті сина звернулася до стахової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, однак ПрАТ «СК «Універсальна» відмовила у такій виплаті, оскільки вони вважають, що смерть ОСОБА_2 настала у зв`язку з вживанням алкоголю.

Відмовляючи у страховій виплаті ПрАТ «СК «Універсальна» керувалася умовами договору добровільного страхування, а саме п.4.2.6 Умов страхування до Договору, не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження, функціональні розлади, смерть, що сталися у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотични, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування, або лікування особою, яка не має медичної освіти.

За наявними документами встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок протиправних дій третьої особи, яка вчинила злочин передбачений ч.1 ст. 115 КК України, що підтверджується висновком експерта № 1262. В наслідок вчинення злочину та отриманих травм під час застосування до нього фізичного насильства, ОСОБА_2 помер.

Представником відповідача не підтверджено причинний зв`язок між вживання ОСОБА_2 спиртного і настанням його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Одним із видів добровільного страхування є страхування життя.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

У свою чергу, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 20 Закону України «Про страхування» визначені обов`язки страховика. Так, зокрема, страховик зобов`язаний:

1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику;

3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні правові норми встановлені ст. ст. 979, 982, 988 ЦК України.

Таким чином, з огляду на приписи Закону України «Про стахування» та положення Глави 67 ЦК України, призначення страхування - це страховий захист страхувальника, матеріальна складова якого проявляється в разі настання страхового випадку.

У правовідносинах страхування, закон сприяє захисту інтересів страхувальника та зобов`язує страховика вчиняти дії щодо сприяння страхувальнику у отриманні страхового відшкодування (надати страхувальнику консультації з питань отримання страхового відшкодування, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк).

При цьому, підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановленні ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування, відповідно до яких страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Також договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Аналізуючи зазначені приписи закону, суд приходить до висновку, що відмова у виплаті страхового відшкодування може бути здійснена лише в межах, визначених законом, за умови дії страхувальника в порядку визначеному законом. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Судом встановлено, що згідно з копією висновку експерта № 1262 смерть ОСОБА_2 настала в наслідок колото-різаного сліпого поранення передньої поверхні шиї з ушкодженням стінки плечо-головного стовбуру, що ускладнилась гострою крововтратою, а не у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря , самолікукування або лікування особою, яка не має медичної освіти

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 979 Цивільного кодексу України, ст.16 Закону України "Про страхування" роз`яснено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Тобто виходячи зі змісту цих норм, слід зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, смерть застрахованої особи настала внаслідок вчинення кримінального правопорушення та отриманих травм під час застосованого до нього фізичного насильства. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві сторона позивача повідомила суд попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу та додала до позову на підтвердження отримання правової допомоги та повноважень представника Копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 31.07.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, рахунок №б/н від 31.07.2024, акт приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2024, квитанцію №б/н від 31.07.2024.

З приводу витрат на правничу допомогу представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що ці вимоги є безпідставними, не підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами.

Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано детального опису робіт, що були виконанні адвокатом. Також зазначає, що підготовка позовної заяви до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адже ця справа не є складною.

Суд використовуючи практику Верховного Суду, зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц зазначила, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та Касаційного Адміністративного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19. Щодо цього питання свою позицію висловив КАС і у постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19., зазначивши, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа

Отже, суд вважає, що позивачем надані достатні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, суд враховує те, згідно правової позиції Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Фельський Сергій Леонідович, до Приватного акціонерного товариства «СК «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 10 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Універсальна» в дохід держави судовий збір 1211,20 грн

Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гнатюк О. М.