СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/5849/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В., розглянувши позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 головуючим суддею визначено Кравченка Юрія Вікторовича. Справа передана судді 23.09.2024.

30 вересня 2024 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання позивачкою доказів дійсної вартості спільного майна подружжя, доказів належності позиваці і відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя таких об`єктів: домашніх меблів, побутової техніки, у тому числі телевізор Samsung, холодильник LG, електродуховку Haus Mark, мотоблоку «НТ-105», мотопомпи марки «Sadko wp 40», газонокосарки марки «EZT 1255», підсилювача мобільного зв`язку марки «My Gell».

05 листопада 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в новій редакції.

У зазначеній позовній заяві ОСОБА_1 визначає предметом поділу таке майно:

- житловий будинок АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :53:000:0066;

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- автомобіль марки Volkswagen, моделі Jetta, білого кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- мотоцикл марки SKYBIKE, моделі KAYO T4-250, білого кольору, 2020 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

До вказаної позовної заяви ОСОБА_1 долучила докази дійсної вартості вказаного майна.

Дослідивши позовну заяву та додатки до неї, суддя дійшов таких висновків.

До відкриття провадження у справі, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), чи підсудна справа цьому суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-IX від 09.11.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3 028,00 гривень.

Позивачка визначила ціну позову у 2 811 787,41 гривень. Відтак 1% від ціни позову становить 28 117,87 гривень.

За таких обставин, сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання позовної заяви в цій справі, становить 15 140,00 гривень (3028*5).

У позовній заяві ОСОБА_1 просила суд зменшити розмір судового збору за подання цієї позовної заяви до 1 211,20 грн.

Мотивувала заяву тим, що її дохід від вересня 2023 року до серпня 2024 року становить 60 937,88 гривень, 5 відсотків річного доходу - 3 046,89 гривень, що є значно меншим за розмір судового збору, яку їй необхідно сплатити. Сума судового збору 15 140,00 гривень є непропорційною її доходам, покладе на неї надмірний тягар і створить перешкоди у доступі до правосуддя.

Вирішуючи питання про зменшення судового збору, суддя зазначає таке.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом приписів статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права

У пункті 55 рішення у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

У зазначеній справі 5 % річного доходу ОСОБА_1 є у п`ять разів меншим, за суму судового збору, який вона має сплатити за подання цього позову. Водночас аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя належить численна кількість рухомого і нерухомого майна, загальною вартістю у майже три мільйони гривень.

За таких обставин, суддя вважає за можливе зменшити судовий збір за подання цього позову до 3 046,89 гривень, що становить 5% від суми судового збору, яку повинна була сплатити позивачка.

Такий розмір судового збору найбільш повно відповідатиме завданню цивільного судочинства і забезпечить справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду.

З огляду на викладене, заяву про зменшення судового збору належить задовольнити частково.

ОСОБА_1 при поданні позову сплатила 1 211,20 гривень судового збору, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» № .

Отже, сума судового збору, яку позивачці слід доплатити становить 1 835,79 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху. При цьому, суддя вважає за доцільне встановити позивачці строк у 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175-177, 185, 258, 260, 353ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна залишити без руху.

Зобов`язати позивачку доплатити судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 835,79 гривень.

Надати позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви, що становить 10 днів з дня вручення позивачці цієї ухвали.

Роз`яснити

позивачці, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачці, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Кравченко