Справа № 643/6560/21
Провадження № 2/643/214/24
29.01.2024 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - Поліщук Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,
розглянувши у відкритому судового засіданні у приміщенні суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, про скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання звільнити земельну ділянку,-
Представник позивача Харківської міської ради Волкова Н.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін С.В. про скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання звільнити земельну ділянку, в якому в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить скасувати державну реєстрацію права власності з відкриттям розділу на нежитлову будівлю літ. «Д-1», загальною площею 30 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за відповідачем ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 звільнити зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_1 від нежитлової будівлі літ. «Д-1», загальною площею 30 кв.м. з приведенням її у придатний для подальшого використання стан та стягнути судові витрати по справі.
Підставою для проведення державної реєстрації державним реєстратором визначені: технічний паспорт виданий 22.12.2020 Архітекторно-Конструкторським Бюро «МОДУС»; довідка № 2010, видана 22.12.2020 Архітекторно-Конструкторським Бюро «МОДУС».
Інформація щодо отримання дозвільних документів на нежитлову будівлю літ.»Д-1», загальною площею 30 кв.м. по АДРЕСА_1 на проведення будівельних робіт (реконструкцію) або відомості щодо вводу в експлуатацію закінчених будівельних об`єктів у Департаменті відсутня. Харківська міська рада як власних земельної ділянки згоду на забудову не надавала. Таким чином, реєстрація речових прав на спірний об`єкт є незаконною та протиправною.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2023 вказану справу прийнято до провадження, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
06.11.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_2 подала клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Просила позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку, однак конверти повернулись до суду з відміткою в довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суд не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Третя особа - Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін С.В. в судове засідання не з`явився, письмових пояснень щодо предмета спору або відзиву не подавав.
Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
На підставі ухвали суду від 29.01.2024 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини встановив наступне.
Відповідно до службової записки заступника директора Департаменту з інспекційної роботи Агафонова Ю.Ю. від 10.02.2021 відділом контролю за станом благоустрою у сфері господарської діяльності Інспекції з благоустрою під час здійснення заходів самоврядного контролю виявлено факт розміщення на земельній ділянці біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 тимчасову споруду (павільйон).
Відповідно до відомостей технічного паспорту, поданого відповідачем ОСОБА_1 для реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості, нежитлова будівля літ. «Д-1» у АДРЕСА_1 , відповідає таким характеристикам: загальна площа 30 кв.м., рік побудови 1991 (а.с.30-34).
Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону ( частина перша ст. 116 ЗК України).
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Порядок прийняття об`єктів будівництва до експлуатації визначений ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ст. 39 Закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Згідно із ч. 5 ст. 26 цього ж Закону проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у наступному порядку:
отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 Закону, її експертизи;
затвердження проектної документації;
виконання підготовчих та будівельних робіт;
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Таким чином, проведенню державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна має передувати прийняття його до експлуатації.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з ч. 2 ст. 182 ЦК України державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Під час розгляду цивільної справи № 501/1256/17 (постанова від 26.04.2023 року) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що положення частини другої статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Інформації щодо прийняття до експлуатації спірного об`єкту матеріали справи не містять, як і не містять жодних посилань на докази на підтвердження здійснення відповідачем ОСОБА_1 будівництва спірної будівлі відповідно до вимог чинного законодавства, введення її в експлуатацію та присвоєння спірній будівлі адреси у встановленому законодавством порядку.
Матеріали справи не містять посилань на докази формування земельної ділянки, на якій розташована спірна нежитлова будівля, присвоєння їй кадастрового номера, а також посилань на докази, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 права власності або права користування земельною ділянкою.
Таким чином, реєстрація речових прав на спірну нежитлову будівлю за вказаною адресою проведена державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіним С.В. за відсутності документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно та відомостей про присвоєння такому об`єкту адреси.
Державна реєстрація речових прав на зазначений об`єкт нерухомого майна порушує права міської ради як власника земельної ділянки, зачіпає її інтереси як органу, що присвоює адреси об`єктам нерухомого майна.
Щодо вимоги позивача про звільнення зайнятої земельної ділянки по АДРЕСА_1 від нежитлової будівлі літ. «Д-1» загальною площею 30 кв.м. з приведенням її у придатний для подальшого використання стан, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 Постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначав, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суди мають враховувати, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Отже вимога про звільнення земельної ділянки по АДРЕСА_1 від нежитлової будівлі літ. «Д-1», загальною площею 30 кв.м. з приведенням її у придатний для подальшого використання стан також підлягає задоволенню.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, тому вважає за доцільне покласти судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13,43,49,76-78,81,141, 258-259,263,264,265,273,280-282, 352 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити .
Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_1 від нежитлової будівлі літ. «Д-1», загальною площею 30 кв.м. з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. та судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп., а всього в сумі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя Т.В.Поліщук