Провадження № 2/752/1258/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

за участю секретаря Гненик К.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу без виклику учасників справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», третя особа ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору на туристичне обслуговування, стягнення коштів за ненадані туристичні послуги та моральної шкоди,

В С Т А Н О В ИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просиларозірвати договір ТП 2002-1 від 20.02.2022 р., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ«ТТВК», від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору діяла фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Стягнути з ТОВ «ТТВК» на користь ОСОБА_1 кошти за ненадані туристичні послуги, за договором на туристичне обслуговування ТП 2002-1 від 20.02.2022 р., в сумі 20000,00 грн., 3% річних в сумі 562,19 грн., інфляцію в розмірі 2263,39 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в лютому 2022 року позивач звернулась до турсубагента ФОП ОСОБА_2 з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру у готелі: країна Туреччина, Tui magic life Bodrum, який повинен був відбутися в період з 18.06.2022 по 25.06.2022.

20.02.2022 між TOB «ТТВК», від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору №6836-18/ЛЬВ по реалізації туристичних продуктів від 03.01.2018 р. діє ФОП ОСОБА_2 , з одного боку та ОСОБА_1 , з іншого боку, укладено договір на туристичне обслуговування ТП2002-1.

Вартість туристичних послуг згідно рахунку-фактури №ТП 2002-1 від 20 лютого 2022 року становила 89400 грн.

21.02.2022 на рахунок третьої особи ФОП ОСОБА_2 позивачем були оплачені грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. в якості оплати за туристичні послуги, згідно рахунка-фактури ТП2002 від 20.02.2022, що підтверджується платіжною інструкцією №979606 з кредитового переказу коштів від 21 лютого 2022 р.

Від ТОВ «ТТВК» на адресу ОСОБА_2 було надіслано підтвердження заявки згідно на туристичне обслуговування ТП 2002-1 від 20.02.2022 р., привласнений номер бронювання №5965454 та номер бронювання №5965461.

В подальшому позивач здійснювала листування із представником ФОП ОСОБА_2 через месенджер вайбер із номера телефону НОМЕР_1 (номер мобільного телефону, що належить ОСОБА_1 ) на номер телефону НОМЕР_2 (номер мобільного телефону, що належить ФОП ОСОБА_2 ) зазначений в договорі на туристичне обслуговування ТП 2002-1 від 20.02.2022 р.

На мобільний телефон НОМЕР_2 , що зазначений в договорі на туристичне обслуговування, позивач написала запит про те, щоб ФОП ОСОБА_2 , в зв`язку з введеним на той час воєнним станом, запропонував варіанти використання оплачених послуг на суму, що була оплачена у розмірі 20000,00 грн. На що позивач отримала відповідь, що на жаль, в період війни жоден туропертор не повертає кошти. Відповіді від туроператора позивачем отримано не було.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором на туристичне обслуговування позивач просить стягнути з відповідача кошти за ненадані туристичні послуги у сумі 20000,00 грн., а також за період з 18.06.2022 по 25.05.2023 3% річних в розмірі 562,19 грн. та інфляцію в розмірі 2263,39 грн.

Також позивач вказує, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання своїх зобов`язань за договором. Моральні страждання збільшувалися тоді, коли працівники відповідача не виходили на зв`язок з позивачем. Позивач так і не змогла відпочити протягом своєї відпустки у зв`язку із тим, що всі гроші, які вона тривалий час відкладала на відпочинок незаконно знаходяться у відповідача. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 2000,00 грн.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов.

Пояснення від третьої особи до суду не надійшли.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в лютому 2022 року позивач звернулась до турсубагента ФОП ОСОБА_2 з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру у готелі: країна Туреччина, Tui magic life Bodrum, який повинен був відбутися в період з 18.06.2022 по 25.06.2022.

20.02.2022 між TOB «ТТВК», від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору №6836-18/ЛЬВ по реалізації туристичних продуктів від 03.01.2018 р. діє ФОП ОСОБА_2 , з одного боку та ОСОБА_1 , з іншого боку, укладено договір на туристичне обслуговування ТП2002-1.

Вартість туристичних послуг згідно рахунку-фактури №ТП 2002-1 від 20 лютого 2022 року становила 89400 грн.

21.02.2022 на рахунок третьої особи ФОП ОСОБА_2 позивачем були оплачені грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. в якості оплати за туристичні послуги, згідно рахунка-фактури ТП2002 від 20.02.2022, що підтверджується платіжною інструкцією №979606 з кредитового переказу коштів від 21 лютого 2022 р.

Від ТОВ «ТТВК» на адресу ОСОБА_2 було надіслано підтвердження заявки згідно на туристичне обслуговування ТП 2002-1 від 20.02.2022 р., привласнений номер бронювання №5965454 та номер бронювання №5965461.

В подальшому позивач здійснювала листування із представником ФОП ОСОБА_2 через месенджер вайбер із номера телефону НОМЕР_1 (номер мобільного телефону, що належить ОСОБА_1 ) на номер телефону НОМЕР_2 (номер мобільного телефону, що належить ФОП ОСОБА_2 ) зазначений в договорі на туристичне обслуговування ТП 2002-1 від 20.02.2022 р.

На мобільний телефон НОМЕР_2 , що зазначений в договорі на туристичне обслуговування, позивач написала запит про те, щоб ФОП ОСОБА_2 , в зв`язку з введеним на той час воєнним станом, запропонував варіанти використання оплачених послуг на суму, що була оплачена у розмірі 20000,00 грн. На що позивач отримала відповідь, що в період війни жоден туропертор не повертає кошти. Відповіді від туроператора позивачем отримано не було.

Позивач просиларозірвати договір ТП 2002-1 від 20.02.2022 р., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ«ТТВК», від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору діяла фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та стягнути з ТОВ «ТТВК» на свою користь кошти за ненадані туристичні послуги, за договором на туристичне обслуговування ТП 2002-1 від 20.02.2022 р., в сумі 20000,00 грн., 3% річних в сумі 562,19 грн., інфляцію в розмірі 2263,39 грн., на що слід зазначити наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 з подальшим продовженням його дії. У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та закриттям авіасполучення позивач не змогла скористатись послугами з туристичного обслуговування.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

Частина 8 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачає, що туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Відповідно до приписів Закону України «Про туризм» при неможливості надання туристичних послуг туроператор повинен вжити альтернативних заходів з метою продовження надання туристичних послуг.

У випадку, коли турист не приймає умови по альтернативному виконанню туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання тур продукту або у випадку неможливості надання альтернативних послуг туроператором, туристу повертається вартість оплачених ним послуг.

Відповідачем як туроператором не було вжито альтернативних заходів, а саме не було повідомлено позивача про зміну строків туристичної подорожі у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. При цьому, Веб-сайт компанії відповідача https://www.tui.ua не працює, телефони не відповідають.

Під час виконання умов Договору на туристичне обслуговування було допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором. Кошти відповідачем позивачу не повернуто, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України «Про туризм» внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін

Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про туризм» туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно з ч. 1 ст. 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта та за його рахунок. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання, організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, відповідно, агентський договір належить до посередницьких договорів на надання послуг.

Суть агентського договору полягає в тому, що діяльність, яку здійснює агент за дорученням і в інтересах принципала, породжує майнові наслідки для принципала, а не для агента, а тому, враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 не є агентом за агентським договором з TOB «ТТВК» та укладав договір на туристичне обслуговування в інтересах ТОВ «ТТВК», у зв`язку з чим саме туроператор має зобов`язання за договором про туристичне обслуговування, а не ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку з чим сплачені на виконання вказаного договору кошти підлягають стягненню, саме з ТОВ «ТТВК».

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Положеннями статей 76, 77,79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідач порушив умови договору та допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про розірвання договору та стягнення з відповідача за період з 18.06.2022 по 25.05.2023 3% річних в розмірі 562,19 грн., інфляцію в розмірі 2263,39 грн.

Позивач також просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму спрямовані на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Моральні страждання завдані позивачу полягають в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору на туристичне обслуговування, відсутністю будь якої інформації щодо виконання чи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, про що туроператор зобов`язаний був завчасно повідомити.

Пункт 5 вищевказаної постанови роз`яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, вказаними вище нормами права визначено підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу туристичного продукту.

Моральні страждання позивача завдані безпосередньо відповідачем, оскільки усі плани на подорож було зруйновано невиконанням суб`єктом туристичної діяльності своїх обов`язків.

Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань позивача, порушення режиму життя, втрату можливості повноцінного відпочинку, а також виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди обгрунтовано заявлено позивачем в розмірі саме 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2146,00 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм», ст.ст. 526, 530, 611, 625, 651, 652, 907 ЦК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», третя особа ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору на туристичне обслуговування, стягнення коштів за ненадані туристичні послуги та моральної шкоди задовольнити.

Розірвати договір ТП 2002-1 від 20.02.2022 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК», від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору діяла фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», , юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72 офіс 128, інша адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 23-А на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість в сумі кошти за ненадані туристичні послуги за договором на туристичне обслуговування ТП 2001-1 від 20.02.2022 року в сумі 20000,00 грн., 3% річних в сумі 562,19 грн., інфляцію в розмірі 2263,39 грн. та моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», , юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72 офіс 128, інша адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 23-А на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 2146,00 грн..

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя