Провадження № 2-з/752/290/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Тертій К.Б.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя набутого за час шлюбу та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом та просить:

-визнати двокімнатну квартиру загальною площею 57 м2 за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

-визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частку квартири, загальною площею 57 м2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частку квартири, загальною площею 57 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , позбавивши його права власності на цілу частку.

Ухвалою судді від 25 грудня 2023 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року об`єднано в одне провадження цивільні справи №752/482/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яка перебуває у провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю., зі справою 752/24725/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя набутого за час шлюбу, яка перебуває у провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В. та слухати їх в одному провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В.

02 липня 2024 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій позивач просить:

-визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частку автомобіля CHEVROLET LACETTI 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 ;

-визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частку автомобіля CHEVROLET LACETTI 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 , позбавивши його право власності на цілу частку.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

07 листопада 2024 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та просить накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 55,40 м2;

- автомобіль марки CHEVROLET LACETTI 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 та заборонити його відчуження чи вчинення інших реєстраційних дій щодо транспортного засобу.

-Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, сервісним центрам МВС України, іншим осмобам та органам, які виконують фінкції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо:

- квартири АДРЕСА_2 загальною площею 55,40 м2;

- автомобіля марки CHEVROLET LACETTI 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 .

В заяві посилається на те, що за час перебування у шлюбі ними було придбано вищезазначене майно. Відповідач наголошує, що він є власником квартири та автомобіля і без її згоди може продати зазначене майно.

В зв`язку з чим, є вірогідніть відчудження спірного майна, що може призвести до неможливості відновлення її прав та суттєво утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник просить накласти арешт та заборонити відчуження рухомого майна - автомобіля.

Разом з тим, слід зазначити, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідачів розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову, однак їх одночасне застосування не відповідає вимогам закону.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 317/2155/21 (провадження №61-15398св21).

З указаного слідує, що заявник фактично просить застосувати і арешт майна, і заборону на його відчуження, що є самостійними видами (способами) забезпечення позову, одночасне застосування яких вимогам закону, не відповідає.

Враховуючи викладене вище, характер спору, що виник, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть привести до утруднення виконання рішення суду, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт:

- квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 55,40 м, яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

- автомобіль марки CHEVROLET LACETTI 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .

В іншій частині відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: К.В.Машкевич