Дата документу 27.08.2024 Справа № 333/3840/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/3840/24 Головуючий у 1-й інстанції Холод Р.С.
Пр. №22-ц/807/1312/24Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2024 року про повернення позовної заяви позивачу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

23.04.2024 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом (а.с. 1-3), в якому просив: - стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3300000,00 грн. за договором позики від 01.05.2015 року; - звернути стягнення на майно боржника шляхом припинення права власності на нього та визнання права власності на вказане майно за ОСОБА_1 , в рахунок сплати боргу за договором позики, а саме: житловий будинок, загальною площею 189,50 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0686 га кад. №:07:081:0106 та житловий будинок, загальною площею 113,00 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - судові витрати; - в ухвалі про відкриття провадження у цій справі вирішити питання про витребування у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи Ольги Василівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана позовна заява надійшла в електронній формі через електронний кабінет в системі «Електронний суд» через представника позивача ОСОБА_2 .

До позовної заяви відповідно до додатків не додано жодного документа, про що складено акт про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) від 23.04.2024 року (а.с.4), та не сплачено судовий збір.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Холод Р.С. (а.с. 5).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2024 року (а.с. 20-21) вищезазначену позовну заяву у цій справі повернуто позивачеві.

Відповідач із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції погодився, останню в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 25-31) просив вищезазначену ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В автоматизованому порядку 10.05.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 33). Ухвалою апеляційного суду від 13.05.2024 року витребувано справу у суду першої інстанції (а.с.34-36), остання надана апеляційному суду 20.05.2024 року (а.с. 37-38).

В автоматизованому порядку 21.05.2024 року суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю ОСОБА_5 у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (а.с. 38-39). Ухвалою апеляційного суду від 30.05.2024 року (а.с.47) вищезазначену апеляційну скаргу апелянта залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків.

У встановлений апеляційним судом строк 06.06.2024 року (а.с. 50-51) апелянт через свого представника усунув недоліки апеляційної скарги. Ухвалою апеляційного суду від 11.06.2024 року (а.с. 52) провадження за вищезазначеною справою відкрито 11 червня 2024 року, дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 53).

Оскільки, в силу вимог ст. 353 ч. 1 п. 6 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо … повернення заяви позивачеві (заявникові). Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах … 6 … частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, у період з 01 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року включно суддя-доповідач Гончар М.С. перебувала у відпустці (довідка а.с. 60).

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 26.08.2024 року суддями Подліяновою Г.С. та ОСОБА_6 у цій справі замінено суддів Кочеткову І.В. та Онищенка Е.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (а.с. 74-75).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судовими рішеннями є: … ухвали, постанови… (ст. 258 ч. 1 п. 1,3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи вищезазначену позовну заяву позивачі у справі, керувався ст. ст. 43 - 44, 260 ЦПК України та виходив із такого.

За положеннями п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства відноситься неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Так, за інформацією від керівника апарату Комунарського районного суду м. Запоріжжя, за період 22-26.04.2024 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано до Комунарського районного суду м. Запоріжжя п`ять абсолютно аналогічних позовів до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на майно боржника (а.с. 7).

Отже, враховуючи, що позивач подав протягом короткого проміжку часу п`ять аналогічних позовів до того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, наявні підстави вважати, що такі дії вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, що свідчить про зловживання ним процесуальними правами і є підставою для повернення позовної заяви.

Нормами ч. 4 ст. 44 ЦПК України передбачено обов`язок суду вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 6.09.2018 року, справа №552/2378/17).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14. «Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій».

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на подання представником позивача ОСОБА_2 п`яти позовів до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, з аналогічних підстав, вбачається маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, що є зловживанням процесуальним правом при зверненні з позовом до суду, що суперечить завданню цивільного судочинства, суд першої інстанції вважав необхідним повернути позивачу дану позовну заяву.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена із додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не спростовують обставин, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, назва акту суду першої інстанції «про втрату документів або перепідшування справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверту (пакування)» (а.с.4) узгоджується із 1) Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи , затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та зокрема п. 39 останнього, п. 6 Розділу ІІ і 2) Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17.10.2023 року № 485), та зокрема п. 10 останньої, Додаток 1 до п. 10 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ, п. 8 Розділу ІХ Інструкції (а.с. 76-82).

Саме керівник апарату суду першої інстанції, якій несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, та якій очолює апарат суду, якій у свою чергу забезпечує роботу суду першої інстанції, і мала право надавати вищезазначену інформацію судді-доповідачу у цій справі (а.с. 6), що узгоджується із вимогами ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції ЗУ N 1402-VIII, 02.06.2016 із змінами в редакції ЗУ № 3889-IX від 18.07.2024.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони позивача.

Оскільки, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції в силу вимог ст. 44 ч. ч. 1, 2 п. 2, ч. 3 ЦПК України не тільки мав право, а й зобов`язаний був на виконання вимог ст. 44 ч. 4 ЦПК України вжити у цій справі заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами зі сторони позивача у цій справі, та відповідно, вважати та визнати дії сторони позивача у вигляді подання протягом короткого проміжку часу з 22 по 26 квітня 2024 року п`яти вищезазначених абсолютно аналогічних позовів позивача ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на майно боржника до того самого відповідача ОСОБА_3 , з тим самим предметом та з тих самих підстав (а.с. 7, 1-3, 8-19), вчиненим з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, зловживанням правом зі сторони позивача і повернути останній позивачеві.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення вищезазначеного процесуального питання.

При вищевикладених обставинах, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України, а тому апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування цієї ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи що ОСОБА_1 , як позивач, не позбавлений права звернення до суду першої інстанції із вищезазначеним позовом у подальшому повторно окремо від цієї справи в разі відпадіння обставин, які були підставою для його повернення у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 12, 141, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 27.08.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Поляков О.З.