Справа № 521/4158/24
Провадження № 2/521/3329/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2024 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та просить суд визнати дійсним договір № 2000.07-1741 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 18 липня 2000 року на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості, за яким ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , купили у ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 57,4 кв.м., житлова площа 37,5 кв.м..
Після підписання договору, право власності покупців було зареєстровано в КП «БТІ» ОМР. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер та він та його брат ОСОБА_4 , як діти спадкодавця, відповідно до ст. 1261, ст. 1268 ЦК України, прийняли спадщину, оскільки проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та 04.10.2023р. подали до нотаріуса заяви про її прийняття. Інші претенденти на спадщину відсутні. Однак ознайомившись з наданими документами, нотаріус 10.06.2020р. надав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де роз?яснив необхідність звернення до суду з позовом про визнання Договору № 2000.07-1741 купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Неможливість оформлення спадкових прав без звернення до суду нотаріус пояснив тим, що договір купівлі-продажу спадкової квартири було вчинено від імені неповнолітніх дітей, однак угоду не було посвідчено нотаріусом. Зазначені обставини стали підставою звернення до суду з відповідним позовом.
Позивач та його представник у призначене судове засідання не з`явилися, однак представник надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляв, із заявами та клопотаннями до суду не звертався.
Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явилися, однак надали до суду заяву, в якій зазначили, що позов підтримують в повному обсязі, справу просили розглядати за їхньої відсутності, не заперечували проти винесення заочного рішення. (а.с. 50)
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Як вбачається з матеріалів справи, що 18 липня 2000 року ОСОБА_5 , разом ОСОБА_3 , яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , купили у ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 57,4кв.м., житлова площа 37,5 кв.м. На підтвердження вказаної угоди, 18 липня 2000 року на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості було укладено Договір № 2000.07-1741 купівлі-продажу нерухомого майна. Договір було зареєстровано в КП „БТІ" ОМР 27.07.2000р. за №106 стор. 44 кн. 373 пр.. (а.с. 15-18)
Відповідачу вказана квартира належала на підставі Договору №1052 купівлі-продажу нерухомого майна, виданого Одеською товарною біржею 13.12.1993р., зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 23.12.1993р. за №18пр - стор.14 р. №106, відповідно до технічного паспорта.(а.с. 19-22)
Однак даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було, зокрема в самому договорі записано, що угода не підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 23.01.2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .(а.с. 27)
В матеріалах справи наявна постанова державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Михальової Л.І. від 10.06.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де роз?яснено необхідність звернення до суду з позовом про визнання Договору № 2000.07-1741 купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Неможливість оформлення спадкових прав без звернення до суду нотаріус пояснив тим, що договір купівлі-продажу спадкової квартири було вчинено від імені неповнолітніх дітей, однак угоду не було посвідчено нотаріусом.(а.с.28-29)
Беручи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.
Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу № 2000.07-1741 від 18 липня 2000 р. ніким не спростовані та свідчать про те, що ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , є добросовісними набувачами вказаної квартири, оскільки придбали її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був.
Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За таких обставин, коли покупці, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передали гроші за куплену квартиру, а відповідач ОСОБА_2 передав у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а покупці відповідно їх прийняли, та розпочали користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК (1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною .
Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.
Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.
Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-258, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 334, 638, 658 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати договір № 2000.07-1741 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 18 липня 2000 року на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості, за яким ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , купили у ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею квартири 57,4 кв.м., житлова площа 37,5 кв.м. - дійсним.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 26 липня 2024 року.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН