Справа № 296/1376/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Шовтюк І.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частину квартири,

за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 14.02.2019 ОСОБА_4 (далі також позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , в якому вказував, що 07.09.2006 ОСОБА_6 вчинив заповіт, відповідно до якого у випадку його смерті позивач має право стати власником всього його майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Стверджується, що у встановлений законом термін позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом подачі відповідної заяви до Першої житомирської державної нотаріальної контори. Вказується, що спадковим майном є частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначається, що на час смерті ОСОБА_6 належало 5/9 квартири за вказаною адресою.

1.2. Посилаючись на зміст постанови апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12, а також те, що відповідачі право власності ОСОБА_4 на спадкове майно не визнають та оспорюють його, надавати "правовстановлювальні", "правопідтверджуючі" документи на спадкове майно відмовляються, позивач просив визнати за ним право власності на 5/9 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

1.3. 19.03.2020 ОСОБА_5 (далі позивач за зустрічним позовом) надіслала до суду зустрічний позов до ОСОБА_4 , в якому вказувала, що з жовтня 2006 року вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

1.4. Посилаючись на те, що оспорюваний заповіт від 07.09.2006 №1849 підписаний не ОСОБА_6 , а іншою особою та стверджуючи про невідповідність заповіту вимогам законодавства через те, що в тексті заповіту відсутня належна ідентифікація особи заповідача та ідентифікація особи, на ім`я якої вчинено заповіт, зазначено інші відомості про місце народження та ідентифікаційний код, ніж ті, що мав ОСОБА_6 , а в зазначенні по батькові заповідача міститься апостроф, який відсутній в зазначенні по батькові в свідоцтві про народження ОСОБА_6 , позивач за зустрічним позовом просила визнати недійсним заповіт від 07.09.2006 №1849, посвідчений від імені ОСОБА_6 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

2.1. 22.02.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Сингаївського О.П. відкрито провадження у справі №296/1376/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частину квартири, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

2.2. 13.06.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Сингаївського О.П. задоволено самовідвід судді Сингаївського О.П. від розгляду даної справи.

2.3. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2019 для розгляду даної справи визначено головуючого суддю Драча Ю.І.

2.4. 22.10.2019 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Драча Ю.І. закрито провадження у даній справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

2.5. 14.01.2020 постановою Житомирського апеляційного суду, залишеною без змін постановою Верховного суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04.2021, скасовано ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22.10.2019, цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

2.6. 08.07.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Драча Ю.І. прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частину квартири.

2.7. 19.10.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Драча Ю.І. заявлено та задоволено самовідвід судді Драча Ю.І. від розгляду даної справи.

2.8. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 для розгляду даної справи визначено головуючого суддю Шалоту К.В.

2.9. 25.10.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Шалоти К.В. вирішено дану справу розглядати у порядку загального позовного провадження, починаючи спочатку, призначено підготовче засідання у справі, про що повідомлено учасників справи.

2.10. 07.09.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Шалоти К.В., залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 20.12.2022, за клопотанням ОСОБА_5 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконано підпис в заповіті, посвідченого 07.09.2006 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 1849 особисто ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 або іншою особою, проведення призначеної експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

2.11. 25.05.2023 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Шалоти К.В. поновлено провадження у даній справі, у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта за результатом судової почеркознавчої експертизи №659-Е від 11.05.2023.

2.12. 19.10.2023 у підготовчому засіданні за участю представника позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 , розглянуто усі раніше подані клопотання сторін та їх представників, які судом не були вирішені, з приводу чого постановлено протокольні ухвали; учасники розгляду справи, присутні у судовому засіданні, підтвердили про відсутність будь-яких раніше поданих та невирішених судом заяв або клопотань сторін.

2.13. 19.10.2023 протокольною ухвалою суду за згодою учасників розгляду справи закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.02.2024.

2.14. 01.02.2024 у судовому засідання до початку розгляду справи по суті розглянуто додатково подані до суду письмові клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , з приводу чого судом постановлено протокольні ухвали, присутні у судовому засіданні підтвердили, що будь-які раніше подані клопотання, що лишилися не вирішними судом, відсутні.

ІІІ. КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

3.1. Позивач ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

3.2. Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні позов ОСОБА_4 підтримав, посилаючись на обставини встановлені у постанові апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12 вказував, що позивач успадкував за заповітом частку квартири, яка належала ОСОБА_6 та неможливість оформлення права на спадщину через ненадання відповідачами оригіналу правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим просив задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

3.3. Позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в подальшому подала заяву про застосування строку позовної давності.

3.4. Третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_3 у судовому засіданні зустрічний позов ОСОБА_5 підтримали, посилаючись на невідповідність ідентифікаційного номеру, зазначеного у заповіті заповідачу ОСОБА_6 ; вказували на пред`явлення позову до іншої особи, ніж ОСОБА_2 та недоведеність прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_6 , розмір спадкового майна та ненадання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадщини, а також посилаючись на пропуск строку позовної давності за позовними вимогами ОСОБА_4 , просили у задоволенні первісного позову відмовити.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

4.1. 03.02.1995 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 оформили шляхом приватизації право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що вбачається зі змісту копії постанови Апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12-ц.

4.2. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , яка за життя залишила заповіт від 11.05.1999, яким належну їй частину квартири АДРЕСА_2 заповідала ОСОБА_2 . До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (племінник померлої) та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 (чоловік померлої). Також після смерті ОСОБА_7 прийняла спадщину ОСОБА_8 (матір померлої), що вбачається зі змісту копії постанови Апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12-ц.

4.3. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 , яка за життя залишила заповіт від 22.11.1994, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповідала доньці ОСОБА_5 , яка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 11.12.2006, що вбачається зі змісту постанови Апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12-ц.

4.4. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що вбачається зі змісту копії постанови Апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12-ц.

4.5. 07.09.2006 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л. Л. посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за №1849, за умовами якого ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Олішівка Брянської області Росії та проживає в АДРЕСА_1 , все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та на що він буде мати право, заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 7 а.с.111).

4.6. Відповідно до висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатом проведення судово-почеркознавчої експертизи №659-Е від 11.05.2023 слідує, що «підпис від імені ОСОБА_6 , розташований після слова: "Підпис" на заповіті, укладеному від імені ОСОБА_6 , 07 вересня 2006 р., посвідченому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстрованому в реєстрі за № 1849, виконаний ОСОБА_6 » (т. 8 а.с. 3-6).

4.7. Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 02.06.2014 у справі №296/1270/12-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 4/9 частин квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом задоволено, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

4.8. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02.06.2014 в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_2 , і розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири. У решті рішення залишено без змін.

V. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

5.1. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб (стаття 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)).

5.2. За змістом статті 1218, частини третьої статті 1223 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

5.3. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

5.4. Згідно із частинами першою, третьою статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

5.5. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

5.6. Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини 4 статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

5.7. Зі змісту частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

VІ. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

(а) Щодо первісного позову ОСОБА_4

6.1. Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на 5/9 частки кватири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , посилаючись на прийняття ним спадщини, а також невизнання та оспорення відповідачами його права на спадкове майно.

6.2. Відповідно до частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

6.3. Отже, обставини справи - це життєві факти, які мають значення для вирішення спору, такі як: вчинення чи невчинення певної дії певною особою; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій чи настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності (статті 77-80 ЦПК України) суд робить висновок про доведеність чи недоведеність певних обставин.

6.4. Суд звертає увагу, що обставини, які входять до предмета доказування у справах про спадкування, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи (див. п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

6.5. Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 зазначив, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

6.6. Отже, при вирішенні питання про наявність підстав для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, суд на підставі доказів має встановити, серед іншого: дотримання позивачем як спадкоємцем строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України та неподання нотаріусу заяви про відмову від спадщини, визначити коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні спадкоємцем строку, визначеного статтею 1270 ЦК України та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, встановити дійсний обсяг спадкового майна, що належало спадкодавцю на час відкриття спадщини, встановити наявність або відсутність заповіту складеного спадкодавцем; визначити наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, а також встановити наявність у позивача перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема, наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину.

6.7. Позивач ОСОБА_4 та його представники у судових засіданнях посилалися на те, що зазначені у позовній заяві обставини встановлені постановою Апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12-ц та не підлягають доказуванню.

6.8. Відповідно до положення частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

6.9. Зі змісту постанови Апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12-ц вбачається, що скасовуючи рішення першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_2 , та постановляючи у цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції розглянув позов ОСОБА_4 та визнав за ним право власності на 4/9 частин у квартирі АДРЕСА_2 без залучення до участі ОСОБА_5 , прийнявши судове рішення про її права, оскільки вона вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , до неї за заповітом перейши усі права, що належали матері на момент відкриття спадщини, тобто і право на обов`язкову частку у спадщині, до якої входить частина квартири АДРЕСА_2 , яка відповідає розміру обов`язкової частки ОСОБА_8 у цьому нерухомому майні. Це право не припинилося внаслідок смерті ОСОБА_8 , оскільки нерозривно не пов`язано з особою спадкодавця, а відтак увійшло до складу спадщини.

6.10. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/14 зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

6.11. Натомість у постанові Апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2017 у справі №296/1270/12-ц не встановлювалися обставини наявності інших спадкоємців, окрім ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_6 , обсягу спадкового майна, яке належало ОСОБА_6 станом на час відкриття спадщини, не з`ясовувалось питання розміру частки спірної квартири, яка підлягає спадкуванню ОСОБА_4 за заповітом від 07.09.2006 після смерті ОСОБА_6 , з урахуванням права ОСОБА_5 на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_8 , до якої входить частина спірної квартири АДРЕСА_2 .

6.12. Також слід зазначити, що предметом первісного позову ОСОБА_4 у справі №296/1270/12-ц було визнання за ним права власності на 4/9 частки кватири за адресою: АДРЕСА_1 , в той час, як предметом первісного позову ОСОБА_4 у даній справі є визнання за ним права власності на 5/9 частки вказаної кватири, тобто інший обсяг спадково майна, на яке позивач просить визнати за собою право власності, не зазначаючи у позовній заяві жодного обґрунтування розрахунку частки спадково майна на яке він претендує.

6.13. Водночас, копія спадкової справи після смерті ОСОБА_6 в матеріалах даної справи відсутня, представник позивача під час підготовчого провадження клопотання про витребування копії спадкової справи не підтримав, при вирішенні питання щодо закриття підготовчого провадження вказував про відсутність будь-яких невирішених судом клопотань позивача та його представника, проти закриття підготовчого провадження не заперечував.

6.14. Підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

6.15. За правилами частини першої, четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

6.16. Суд звертає увагу, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне спадкове майно, однак позивачем та його представниками не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обсягу спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_6 станом на час відкриття спадщини, а саме розміру частки спірної квартири, з урахуванням права ОСОБА_5 на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , до якої входить частина спірної квартири, а також наявність у ОСОБА_4 перешкод в оформлені спадщини, відповідно до заповіту (відмови нотаріуса в оформленні спадщини за заповітом ОСОБА_6 від 07.09.2006).

6.17. Крім того, зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 слідує, що позов пред`явлено, зокрема, до ОСОБА_2 ", а не ОСОБА_2 ".

6.18. Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник адвокат Левчук Т. неодноразово вказували на невідповідність відомостей щодо по батькові особи, зазначеній у первісному позові, та по батькові - ОСОБА_2 , а судом у судовому засіданні у свою чергу роз`яснювалося представнику позивача право на уточнення відомостей про особу відповідача, до якого ОСОБА_4 пред`явлено позов.

6.19. Натомість представники позивача правом на усунення розбіжностей та уточнення відомостей про особу відповідача, до якої пред`явлено позов, не скористалися, залишивши без змін відомості про особу, яка, на їх думку, має відповідати за пред`явленим ОСОБА_4 позовом - ОСОБА_2 ", а не ОСОБА_2 ".

6.20. За вказаних обставин, ураховуючи недоведеність позивачем ОСОБА_4 обставин, які входять до предмета доказування у справах про спадкування щодо вирішенні питання про наявність підстав для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, а також пред`явлення позову не до тієї особи, яка має відповідати за позовом (до ОСОБА_2 ", а не до ОСОБА_9 "Леонтійовича"), суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

6.21. Ураховуючи, що у задоволенні первісного позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог, суд не вбачає підстав для розгляду та оцінки заяви позивача за зустрічним позовом про застосування строку позовної давності до вимог за первісним позовом.

(б) Щодо зустрічного позову ОСОБА_5

6.22. Звертаючись із зустрічним позовом ОСОБА_5 просила визнати недійсним заповіт від 07.09.2006 №1849, посвідчений від імені ОСОБА_6 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л., посилаючись на те, що він підписаний іншою особою, а також на невідповідність заповіту вимогам законодавства.

6.23. За клопотанням ОСОБА_5 у даній справі призначалася судово-почеркознавча експертиза, за результатом проведення якої складено висновок експерта Львівського науково- дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №659-Е від 11.05.2023, згідно із яким підпис від імені ОСОБА_6 на заповіті, укладеному від імені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованому в реєстрі №1849, виконаний ОСОБА_6 .

6.24. Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про необ`єктивність висновку експерта від 11.05.2023 через те, що експерт не дослідив всі надані вільні зразки підпису ОСОБА_6 , оскільки, по перше, усі вільні зразки підписів ОСОБА_6 надавалися суду безпосередньо самим ОСОБА_2 , а тому не мають викликати в останнього питання щодо їх достовірності, а по друге, експерт має право самостійно визначати той обсяг вільних зразків підписів, із тих, що надані на дослідження, який є достатнім для вирішення питання, поставленого на дослідження.

6.25. Суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про допущення порушень під час виконання призначеної судової почеркознавчої експертизи, оскільки останні фактично зводяться до незгоди ОСОБА_2 із висновками судового експерта, намаганням ОСОБА_2 перебрати на себе роль судового експерта, не маючи на це відповідної освіти, досвіду та кваліфікації, провести власне експертне дослідження і надати свої висновки, які узгоджується з його позицією у справі.

6.26. Суд відхиляє доводи ОСОБА_5 щодо розбіжностей у зазначенні по батькові заповідача та назві місця його народження, які зазначені у заповіті та у свідоцтві про народження ОСОБА_6 , оскільки написання по батькові заповідача (без апострофу чи з ним), чи неточності в зазначенні місця народження самі по собі не можуть бути підставою недійсності заповіту, а особистий підпис заповідача ОСОБА_6 у заповіті свідчить про його вільне волевиявлення та відповідність його волі розпорядження про призначення спадкоємця за заповітом.

6.27. Суд ураховує, що заповіт ОСОБА_6 складений у письмовій формі, із зазначенням місця його складання АДРЕСА_3 , часу складання 07 вересня 2006 року, дати народження заповідача - ІНФОРМАЦІЯ_6 , місця народження заповідача с. Олішівка Брянської області Росії, та підписаний особисто заповідачем, що підтверджується висновком експерта за результатом проведеної судової почеркознавчої експертизи №659-Е від 11.05.2023.

6.28. Суд відхиляє доводи ОСОБА_5 про вчинення заповіту від 07.09.2006, іншою особою, ніж ОСОБА_6 через зазначення в заповіті іншого ідентифікаційного номера, ніж той, який належав заповідачу, оскільки особа останнього встановлювалася нотаріусом за паспортом, а не за довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера. При цьому, правильність зазначення у заповіті ідентифікаційного номера ОСОБА_6 будь-якого правового значення не має, оскільки не спростовує факт підписаний особисто заповідачем ОСОБА_6 оспорюваного заповіту.

6.29. Суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_5 про те, що особу спадкоємця за заповітом від 07.09.2006 неможливо ідентифікувати, оскільки зі змісту заповіту чітко вбачається, що останній складено на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зазначені відомості є достатніми для того, щоб встановити особу спадкоємця за заповітом.

6.30. Призначення ОСОБА_4 спадкоємцем є правом заповідача ОСОБА_6 , визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення ОСОБА_4 спадкоємцем майна ОСОБА_6 відповідало його внутрішній волі, та жодним чином не спростовано позивачем за зустрічним позовом.

6.31. Інші доводи ОСОБА_5 , ОСОБА_2 є надуманими, не заслуговують на увагу, висновків суду на спростовують та юридичного значення для вирішення справи не мають.

6.32. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

6.33. Ураховуючи, що судом не встановлено обставин, які згідно частини другої статті 1257 ЦК України є підставами для визнання заповіту недійсним, а обставини, на які посилався позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_5 , не є тими обставинами, які у розумінні норм ЦК України можуть бути підставою для визнання оспорюваного заповіту недійсним, суд дійшов висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Оскільки за наслідком розгляду даної справи судом у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено, то понесені сторонами судові витрати покладаються на тих сторін, які їх понесли та відшкодуванню не підлягають.

7.2. При цьому, суд вважає безпідставними вимоги ОСОБА_5 про повернення коштів, сплачених на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 10276,14 грн у зв`язку із неякісним, на думку останньої, виконанням службових обов`язків судового експерта Сех Г.Е., оскільки будь-яких порушень під час проведення призначеної у справі судової експертизи судом не встановлено, та будь-які правові підстави для повернення коштів, сплачених за виконання призначеної за клопотанням ОСОБА_5 судової почеркознавчої експертизи, відсутні.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні первісного позову ОСОБА_4 , відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом:

ОСОБА_4

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_4

РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач за первісним позовом:

ОСОБА_5 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_5

РНОКПП НОМЕР_3

Третя особа за зустрічним позовом:

ОСОБА_2

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_6

РНОКПП НОМЕР_4

Головуючий суддя Костянтин ШАЛОТА