КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6207/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Київ

справа № 752/15958/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Довгалем Сергієм Володимировичем , на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Чередніченко Н.П.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В червні 2021 року представник позивача АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.11.2019 між позивачем та відповідачем було укладено комплексний договір (кредиту та застави) № 1/3771625, який є змішаним та поєднує в собі кредитний договір та договір застави. Так, за умовами договору відповідачу було надано кредит в сумі 229 872 грн. з цільовим призначенням - на купівлю транспортного засобу для особистого користування.

Надання кредиту підтверджується меморіальним ордером №1/3771625 від 15.11.2019 р. на суму 229 872 грн., випискою з поточного рахунку відповідача. Строк кредиту складає - до 14.11.2021 року включно, процентна ставка становить 16,9 % річних (фіксована процентна ставка), комісійна винагорода становить 2,9 % від суми кредиту. Позивач вказує, що порядок надання кредиту та його обслуговування, права, обов`язки та відповідальність сторін, інші умови кредитування, а також забезпечення виконання зобов`язань за кредитом заставою визначені в Правилах надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «Креді Агріколь Банк», які є невід`ємною (публічною) частиною договору і розміщені на офіційному сайті банку.

У зв`язку із неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору відповідач станом на 07.06.2021 року має заборгованість за кредитним договором перед позивачем, яка становить суму в розмірі 172 456 грн. з яких: 84755,90 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 55735,31 грн. - сума строкової заборгованості по кредиту, 30858,95 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками, 1105,84 грн. - сума нарахованих відсотків за період із 22.05.2021 р. по 07.06.2021 р.

Посилаючись на викладене, а також у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 172 456 грн. в примусовому порядку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за комплексним договором (кредиту та застави) № 1/3771625 від 15.11.2019 року станом на 07.06.2021 року в сумі 172 456 грн., а також судовий збір в сумі 2586 грн. 84 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 07 грудня 2021 року.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 через свого представника Довгаля С.В. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач ОСОБА_1 взагалі не знала про існування вказаної справи, адже не отримувала ухвалу про відкриття провадження у ній та повістки про призначення справи до розгляду, це позбавило її можливості на участь у вказаному провадженні, отримання належної правової допомоги для захисту своїх прав та подання заперечень, викладених у відзиві на претензії до неї позивача/

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази позивача про отримання ОСОБА_1 від банку будь-яких грошових коштів, що свідчить про неотримання відповідачем кредиту, а тому неукладення кредитного договору та відсутність обов`язку ОСОБА_1 щодо повернення того, чого вона не отримувала і відсутність у банку права на звернення до суду з цим позовом та необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Кредитний договір? який додається позивачем до позовної заяви взагалі не містить порядку надання кредитних коштів позичальнику, що суперечить ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим постає питання, яким чином суд при ухваленні заочного рішення констатував належне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо видачі кредиту, якщо порядок їх видачі договором не передбачено, що відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» свідчить про нікчемність цього кредитного договору. До того ж і сам кредитний договір містить підпис, який істотно відрізняється від підпису ОСОБА_1 , зокрема тому, який міститься в копії її паспорту, наданому позивачем. А сама ОСОБА_1 заперечує підписання будь-якого кредитного договору з відповідачем.

Посилання позивача на якісь Правила є нікчемним, адже жодних правил ОСОБА_1 як додаток до кредитного договору - не підписувала і в якій редакції вони можуть регулювати правовідносини між сторонами - невідомо. Банком навіть не було надано їх позичальнику для ознайомлення, про що свідчить відсутність на них підпису ОСОБА_1 .

Та навіть ті правила, які знаходяться в матеріалах справи, містять певний порядок надання кредитних коштів, виконання якого позивачем доведено не було, зокрема:

Відповідно до п. 1.6. Правил надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. При цьому позивачем не доводиться в матеріалах справи, чи відкривався вказаний рахунок, за чиєю ініціативою він відкривався, чи знала відповідач про його відкриття та чи мала до нього доступ та чи мала можливість розпорядитися цими грошовими коштами, адже саме від цього залежить сам факт укладення кредитного договору та надання кредиту позичальнику.

Відповідно до п. 1.7. Правил моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. Відповідно до меморіального ордеру № 1/3771625 від 15 листопада 2019 року, який виготовлений самим позивачем і не містить підпису відповідача, та не може слугувати підтвердженням отримання кредиту, якісь грошові кошти були перераховані з рахунку строкової заборгованості (замість позичкового рахунку, як про це йдеться у Правилах) на незрозуміло чий поточний рахунок, адже те, що він належить ОСОБА_1 нічим не підтверджується, та і ОСОБА_1 жодних рахунків у позивача не відкривала. Що знову свідчить про те, що грошових коштів від позивача вона в якості кредиту не отримувала. Не свідчать про це і виписки по рахунку надані позивачем, які виготовлені банком, як зацікавленою особою, також не містять жодного підпису позичальника та жодної волі ОСОБА_1 на ці дії не підтверджують

Що стосується самого кредитного договору, то окрім того, що його копія є недопустимим доказом, зазначений договір є ще й неукладеним, адже грошові кошти відповідач від позивача не отримав.

Наголошує, що матеріали справи не містять розписки відповідача про отримання грошових коштів на виконання кредитного договору від 15 листопада 2019 року, чи будь якого іншого документу, який би підтверджував отримання кредитних коштів у власність ОСОБА_1 , у зв`язку з чим не можна говорити, що кредитний договір є укладеним без фактичного передання грошових коштів і підтвердження цього факту належним документом, тому у позивача не виникло право на звернення до суду, а у відповідача не виникло жодних обов`язків перед позивачем. У зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити.

Крім того, для вирішення питання правильності засвідчення копії поданих позивачем документів відповідно до Постанови ВС від 8 травня 2019 року №160/7887/18: «Слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 7.04.2003 №55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 №1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно- правові акти.

Серед іншого відповідно до п. 8 розд. 10 зазначених правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії».

Всі документи, які додані до позовної заяви це копії, які повинні бути належним чином засвідчені, чого позивачем зроблено не було, що позбавляє суд можливості посилатися на них в судовому рішенні і що суд протиправно зробив. Документи, які були додані до позовної заяви не були завірені належним чином, що виключає можливість їх визнання допустимими доказами в силу ст.78 ЦПК України.

Крім того, представник позивача не надає до позовної заяви документи, які підтверджують самопредставництво юридичної особи, а також не надає документів на підтвердження статусу адвоката, а тому не може бути представником у вказаному провадженні. Суд проігнорував вказану обставину та не повернув позовну заяву позивачу, без відкриття провадження у справі, не дивлячись на те, що підписала її неповноважна особа ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокат Черкасова О.О., вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з дотримання норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Вважає, що судом встановлені фактичні обставини укладення кредитного договору на підставі відповідної копії кредитного договору, підписаного сторонами, що міститься в матеріалах справи. Апелянтом не спростовано достовірність укладення вказаного кредитного договору.

На підтвердження виконання позивачем зобов`язання з перерахування кредитних коштів відповідачу AT «Креді Агріколь Банк» надав засвідчену копію меморіального ордеру №1/3771625 від 15.11.2019р. про перерахування з позичкового рахунку позичальника НОМЕР_1 кредиту в сумі 229 872,00 грн. на поточний рахунок відповідача НОМЕР_2 . Також надання кредитних коштів потверджуються наданими позивачем виписками з позичкового рахунку відповідача НОМЕР_1 та з поточного рахунку відповідача НОМЕР_2 .

Поточний рахунок № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_2 ) було відкрито на підставі укладеного між позивачем і відповідачем договору про надання банківських послуг № 636707/3771625 від 15.11.2019р., заяви відповідача на його відкриття від 15.11.2019р., завірені копії містяться в матеріалах справи.

На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором з зазначенням загальної суми заборгованості та складових частин заборгованості (за тілом, відсотками, комісією). Крім того, позивачем додано оборотні відомості (виписки) по позичковим рахункам, що містять регістри обліку нарахувань та погашень за кредитним договором (тіла, відсотків), з яких вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами та здійснювала певний період оплату кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вважав встановленим, що 15 листопада 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено комплексний договір 1/3771625 (кредиту та застави). Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 229 872 грн. на купівлю транспортного засобу для особистого користування. У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання в строки передбачені договором, позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідач заборгованість не сплатила, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до матеріалів справи, станом на 07.06.2021 року відповідач має заборгованість за кредитним договором перед позивачем, яка становить суму в розмірі 172 456 грн., з яких: 84 755,90 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту, 55 735,31 грн. - сума строкової заборгованості по кредиту, 30 858,95 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками, 1105,84 грн. - сума нарахованих відсотків за період із 22.05.2021 р. по 07.06.2021 р.

Стороною відповідача розрахунок позивача спростовано не було, як і не було надано суду доказів належного виконання кредитних зобов`язань. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила вищевказану заборгованість за кредитним договором.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи позивачем було доведено неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Проте висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а також не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 07 липня 2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Супровідним листом від 19 липня 2021 року на адресу відповідача ОСОБА_1 надіслано копію ухвали про відкриття провадження, та копію позовної заяви з доданими до неї додатками ( а.с. 41), проте вказана кореспонденція повернулась до суду без вручення, із зазначенням причин - за закінченням терміну зберігання ( а.с. 42).

Розпорядженням керівника апарату суду № 1627 від 01.11.2021 року, в зв`язку з перебуванням судді Кирильчук (Кахно) І.А. у відпустці по вагітності та пологам, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій повісток про виклик до суду, 03 листопада 2021 року розгляд справи було призначено в судове засідання на 07 грудня 2021 року, проте час судового засідання у повістці не визначено ( а.с. 51-52).

Зазначена судова повістка була направлена на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), проте була повернута до суду без вручення, причин невручення на судовій повістці не зазначено.

30 листопада 2021 року представник АТ «Креді Агріколь Банк» подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Згідно з довідкою секретаря судових засідань від 07 грудня 2021 року, сторони в судове засідання не з`явились, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось ( а.с. 57).

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що вона не була повідомлена належним чином судом першої інстанції про розгляд справи судом та призначення судового засідання, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу відсутністю належного повідомлення її про розгляд справи судом, що призвело до неможливості подання нею відзиву на позовну заяву, участі у призначеному судовому засіданні, з відповідною реалізацією процесуальних прав та обов`язків, колегія суддів дійшла висновку про наявність обов`язкової підстави для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_1 вказує, що вона має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , а місце її проживання зареєстроване за адресою : АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка звернулась за отриманням кредиту до АТ «Креді Агріколь Банк», подала до банку та засвідчила власноручним підписом 15 листопада 2019 року копію картки фізичної особи - платника податків з ідентифікаційним номером - НОМЕР_4 , а також копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 12.04.2005 року, в якому наявна відмітка про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . ( а.с. 25-27).

Як вбачається з комплексного договору № 1/3771625 від 15 листопада 2019 року, договір укладено між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 . Сума та цільове призначення кредиту - 229 872 грн., на купівлю транспортного засобу для особистого користування, строк кредиту - до 14 листопада 2021 року включно, процентна ставка - 16,9 % річних. Кредитний договір підписано ОСОБА_1 , документ, що посвідчує особу - паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 12.04.2005 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Таким чином, укладення зазначеного комплексного договору ( кредитного та застави) саме ОСОБА_1 , відповідачем не спростовано.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору, банк надає позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у порядку та в строки, встановлені договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надано банком позичальнику на наступних умовах: загальна сума кредиту складає 229 872 грн. з цільовим призначенням - на купівлю транспортного засобу для особистого користування.

Порядок надання кредиту та його обслуговування, права, обов`язки та відповідальність сторін, інші умови кредитування, а також забезпечення виконання зобов`язань за кредитом заставою визначені в Правилах надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «Креді Агріколь Банк», які є невід`ємною (публічною) частиною договору і розміщені на офіційному сайті банку (п. 1.3 договору).

Пунктом 1.4. договору встановлено, що позичальник повертає кредит та проценти банку згідно з графіком платежів за кредитом (додаток № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною) на єдиний рахунок в банку ( зазначено номер рахунка).

Як вбачається з додатку № 1 до комплексного договору № 1/3771625 від 15.11.2019 року, підписаного ОСОБА_1 на кожній сторінці, в ньому наведено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої сума погашення суми кредиту є однаковою протягом усього періоду кредитування - 9578 грн. щомісяця, натомість сума відсотків щомісяця зменшується від 3193 грн. 01 коп. у грудні 2019 року до 155 грн. 22 коп. у листопаді 2021 року. При належному виконанні обов`язків позичальником щодо сплати щомісячних платежів по кредиту та процентах, загальна сума процентів до сплати за період кредитування становить 40 923 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору цей договір є змішаним та поєднує в собі кредитний договір та договір застави.

Згідно з п. 3.5 договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування»; з тарифами банку ознайомлений і згодний. Умови договору йому зрозумілі, примірник договору отримав. З Правилами, які розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає їх умови та погоджується їх виконувати.

Відповідно до п.1.6. Правил надання кредиту в межах суми, визначеної договором, здійснюється за умови виконання позичальником п. 1.5. договору та п.п. 2.3.1., 2.3.2., 2.3.4 - 2.3.6. Правил шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, з подальшим їх перерахуванням на поточний рахунок продавця, який зазначений в договорі купівлі-продажу та/або у рахунку-фактурі продавця, а для кредитів із страхуванням - також на поточний рахунок страхової компанії, що зазначена в договорі.

Моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. Моментом (днем) повного повернення кредиту вважається день зарахування на рахунок погашення заборгованості, що зазначений в п. 1.4. договору (надалі - рахунок погашення заборгованості), всієї суми кредиту, процентів, пені та інших можливих платежів, передбачених договором. (п. 1.7 та п. 1.8 Правил)

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється згідно з п. 1.9 Правил.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вона не підписувала зазначеного кредитного договору та не отримувала кредитних коштів, а відтак, вважає зазначений кредитний договір таким, що не укладений - колегія суддів відхиляє, оскільки жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували підписання саме ОСОБА_1 вищевказаного кредитного договору до апеляційної скарги не додано, будь-яких клопотань з цього приводу представником відповідача - адвокатом Довгалем С.В. не заявлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

В постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року в справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність в матеріалах справи її розписки про отримання суми кредиту, колегія суддів вважає безпідставними, адже кредитний договір є укладеним з моменту його підписання обома сторонами, а надання кредитних коштів - є виконанням кредитного договору з боку кредитодавця .

На підтвердження виконання зобов`язання з перерахування кредитних коштів відповідачу AT «Креді Агріколь Банк» надав засвідчену копію меморіального ордеру №1/3771625 від 15.11.2019 року про перерахування з позичкового рахунку позичальника НОМЕР_1 кредиту в сумі 229 872 грн. на поточний рахунок відповідача НОМЕР_2 .

Також надання кредитних коштів потверджуються наданими позивачем виписками з позичкового рахунку відповідача НОМЕР_1 та з поточного рахунку відповідача НОМЕР_2 ( а.с. 8-14).

Як встановлено з матеріалів справи, поточний рахунок № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_2 ) було відкрито на підставі укладеного між позивачем і відповідачем договору про надання банківських послуг № 636707/3771625 від 15.11.2019 року ( а.с. 133-136).

Як вбачається з комплексного договору № 1/3771625 від 15 листопада 2019 року, укладеного між сторонами, предметом застави є транспортний засіб, на придбання якого були надані кредитні кошти відповідачу, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля «Renault Logan», 2019 року виробництва, вартістю 306 496 грн., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Арма Моторс».

Відповідно до банківської виписки з рахунку АТ «Креді Агріколь Банк» НОМЕР_2 , надання кредиту в сумі 229 872 грн. було здійснено банком шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 ( а.с. 14). В подальшому 15.11.2019 року о 12 год. 48 хв. зазначена сума коштів була перерахована з поточного рахунку ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Арма Моторс» на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2019 року.

Доказами, які підтверджують факт видачі кредиту, а також наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 60-62, 65 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 року, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 169/506/17 , від 24 червня 2021 року у справі № 686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.

Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт видачі кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 в сумі 229 872 грн. на купівлю транспортного засобу для особистого користування.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо невідповідності засвідчених копій поданих позивачем до матеріалів справи документів Національному стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 7.04.2003 №55, колегія суддів відхиляє, оскільки кожна сторінка копій документів, поданих позивачем до позовної заяви засвідчена штампом АТ «Креді Агріколь Банк» «з оригіналом згідно» та вказівкою дати засвідчення копії.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у п. 65 постанови від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 «вимоги до процесуальних документів і додатків до них визначає процесуальний закон, а не Національний стандарт України, затверджений Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики. Правила проставлення відмітки про засвідчення копії документа, визначені у пункті 5.27 ДСТУ 4163-2003, не поширюються на засвідчення копій документів, які учасники справи подають до суду.»

Доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість прийняття до уваги Правил надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «Креді Агріколь Банк» , з огляду на те, що ці правила є нікчемними та жодних правил ОСОБА_1 як додаток до кредитного договору не підписувала - колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного .

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;

10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети-заяви взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку, що у даній справі зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду не може бути застосований, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що у даній справі наявні інші фактичні обставини, ніж у справі № 342/18о/17, адже відповідач ОСОБА_1 підписувала не анкету-заяву, а договір кредиту, в якому були викладені істотні умови договору кредиту.

Так, відповідно до умов комплексного договору № 1/3771625 від 15 листопада 2019 року, істотні умови кредитного договору, що передбачені пунктами 1-3, 5-9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зазначені безпосередньо у договорі, зокрема, сторони договору, тип кредиту, розмір ( сума) кредиту, строк кредитування, процентна ставка за кредитом , розмір комісійної винагороди, номер рахунку, на який підлягає сплаті сума кредитних коштів, вид забезпечення наданого кредиту, у додатку № 1 до договору зазначена реальна річна процентна ставка та обчислення загальної сукупної вартості кредиту, розмір щомісячного платежу за кредитом та відсотками.

Відповідно до п. 1.3 договору, порядок надання кредиту та його обслуговування, права, обов`язки та відповідальність сторін, інші умови кредитування, а також забезпечення виконання зобов`язань за кредитом заставою визначені в Правилах надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «Креді Агріколь Банк», які є невід`ємною (публічною) частиною договору і розміщені на офіційному сайті банку.

Як вбачається з Правил надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «Креді Агріколь Банк», позивачем надана редакція правил, що діє з 07 серпня 2019 року, тобто була чинною саме на день укладення договору кредиту від 15 листопада 2019 року. При цьому зазначені Правила стосуються не усіх банківських послуг, які надає АТ «Креді Агріколь Банк» споживачам, а лише передбачають правила надання і обслуговування кредиту, цільовим призначенням якого є придбання та під заставу транспортного засобу.

Відповідно до п. 3.5 договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування», з тарифами банку ознайомлений і згодний, умови договору йому зрозумілі, примірник договору отримав. З Правилами, які розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає їх умови та погоджується виконувати.

Таким чином, не зважаючи на відсутність підпису позичальника під текстом Правил в редакції від 07 серпня 2019 року, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо неможливості посилання на зазначені Правила, адже істотні умови договору кредиту були викладені в тексті самого договору кредиту та додатку № 1 до договору, та підписані особисто позичальником ОСОБА_1 , яка також відповідно до п. 3.5 договору підтвердила ознайомлення з Правилами надання та обслуговування кредиту на придбання транспортного засобу.

Посилання представника відповідача на встановлену частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» нікчемність договору про споживчий кредит, укладеного з порушенням вимог частини першої цієї статті, - колегія суддів відхиляє, оскільки частину п`яту статті 12 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 1349-IX від 19.03.2021 , який вводиться в дію з 14.07.2021. Тобто, зазначеної норми не існувало на час виникнення спірних правовідносин між сторонами.

Як встановлено з матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання в строки передбачені договором, позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу від 31.08.2020 року та від 02.11.2020 року про погашення заборгованості за кредитним договором, які відповідно до зворотних повідомлень про вручення поштового відправлення були вручені ОСОБА_1 03.09.2020 року та 16.11.2020 року відповідно. ( а.с. 30-33)

Відповідно до виписки з особового рахунку, після отримання зазначених повідомлень, на погашення заборгованості відповідачем було сплачено 04.09.2020 року - 23 639 грн. 30 коп. по кредиту, та 28.10.2020 року - 7801 грн. 30 коп. основної суми кредиту.

Проте, відповідно до повідомлення-вимоги від 02.11.2020 року, станом на вказану дату відповідачем було знову допущено прострочення по кредиту - 4018 грн. 35 коп., по процентах - 4537 грн. 23 коп.

У зв`язку з невиконанням даної вимоги та наявністю заборгованості по кредиту станом на 04.12.2020 року - 15 838 грн., по процентах - 6598 грн. 49 коп., 04.12.2020 року банк надіслав ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про повне дострокове погашення кредиту протягом 30 днів з дня отримання цього повідомлення-вимоги, зазначивши, що загальна непогашена сума кредиту становить 142 491 грн., та 19 651 грн. 02 коп. - проценти за користування кредитом. ( а.с. 30).

Відповідно до даних виписки з особового рахунку, на погашення кредиту відповідачем було сплачено 28.12.2020 року 2000 грн.

Зазначене повідомлення-вимога була отримана відповідачем 30 грудня 2020 року, відтак строк повного погашення кредиту за вимогою банку настав у повному обсязі 29 січня 2021 року.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом банк звернувся до суду 23 червня 2021 року та просив стягнути, крім заборгованості по кредиту - 140 491 грн. 21 коп., відсотки за користування кредитом на суму 30 858 грн. 95 коп. та за період з 22.05.2021 року по 07.06.2021 року - на суму 1105 грн. 84 коп.

Вивчивши зміст банківських виписок з особового рахунку позичальника ОСОБА_1 , зміст повідомлення-вимоги про дострокове погашення заборгованості та розрахунок заборгованості та оцінюючи їх в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заборгованості по кредиту сумі 140 491 грн. 21 коп. є доведеним та обґрунтованим.

Доказів сплати більшої суми тіла кредиту, ніж зазначено у банківській виписці позивача, відповідачем до апеляційної скарги не надано, власного розрахунку заборгованості по кредиту також не наведено.

Разом з тим, суму нарахованих процентів у загальному розмірі 31 964 грн. 79 коп. неможливо визнати обґрунтованою, адже у зв`язку з пред`явленням банком до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повне погашення заборгованості право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось 30 січня 2021 року.

Тоді як вбачається з банківської виписки з особового рахунку позичальника та розрахунку заборгованості, після 29 січня 2021 року банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом до 07 червня 2021 року.

Таким чином, апеляційним судом, відповідно до умов договору кредиту та п. 1.9.1 Правил щодо порядку нарахування процентів за стандартним графіком погашення, розраховано суму процентів за період з моменту пред`явлення вимоги 04 грудня 2020 року до закінчення строку кредитування - 29 січня 2021 року включно.

Як вбачається зі змісту повідомлення вимоги та банківської виписки з особового рахунку позичальника, станом на 04 грудня 2020 року простроченою була сума нарахованих процентів - 6598 грн. 49 коп. Разом з тим, загальна сума заборгованості по процентах за користування кредитом до погашення була зазначена у вимозі - 19 651 грн. 02 коп., оскільки вказана сума включала в себе відсотки при проведеній реструктуризації - перенесення сум простроченої заборгованості на рахунки строкової заборгованості в сумі 12 460 грн. 37 коп., яка включала реструктуризацію заборгованості 08.05.2020 року на суму 7821 грн. 32 коп. та 22.06.2020 року на суму 4639 грн. 05 коп.

Таким чином, станом на день пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту сума нарахованих до сплати відсотків становила 19 651 грн. 02 коп. Враховуючи, що право кредитора нараховувати проценти за користування кредитом припинилось 30 січня 2021 року, то за період з 04 грудня 2020 року по 28 грудня 2020 року підлягають нарахуванню відсотки за 24 дні користування кредитом на суму заборгованості 142 491 грн. 21 коп., а з 28 грудня 2020 року ( коли було погашено 2000 грн. заборгованості по кредиту) - за 32 дні користування кредитом на суму заборгованості 140 491 грн. 21 коп.

Отже, за період з 04 грудня по 28 грудня 2020 року сума нарахованих відсотків за встановленою у договорі процентною ставкою 16,9 % річних становить 1579 грн. 08 коп., за період з 29 грудня 2020 року по 29 січня 2021 року включно сума нарахованих відсотків становить - 2082 грн. 05 коп.

Загальна сума відсотків, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить : 19 651 грн. 02 коп. + 1579 грн. 08 коп. + 2082 грн. 05 коп. = 23 312 грн. 15 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню частково, на суму 23 312 грн. 15 коп., в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення процентів - слід відмовити з вищевказаних підстав.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить : сума заборгованості за кредитом 140 491 грн. 21 коп. + проценти за користування кредитом 23 312 грн. 15 коп. = 163 803 грн. 36 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність обов`язкової підстави для скасування оскаржуваного рішення у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, оскільки право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом обмежене строком кредитування, який у даному випадку завершився достроково, після спливу 30 денного строку, визначеного у вимозі банку про повне дострокове погашення кредиту позичальником.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи , що вимоги позивача задоволені судом на 95% , то пропорційно зазначеній сумі підлягають стягненню витрати позивача по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача: 2586 грн. 84 коп. х 95% = 2457 грн. 50 коп.

Оскільки у задоволенні позовних вимог банку на 5% відмовлено, то з позивача на користь відповідача пропорційно сумі, у задоволенні якої відмовлено, суд стягує з позивача на користь відповідача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги: 3880 грн. 26 коп. х 5% = 194 грн. 01 коп.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З врахуванням вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору : 2457 грн. 50 коп. - 194 грн. 01 коп. = 2263 грн. 49 коп.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Довгал ем Сергієм Володимировичем - задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року - скасувати та прийняти постанову :

Позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за комплексним договором (кредиту та застави) № 1/3771625 від 15.11.2019 року на загальну суму 163 803 ( сто шістдесят три тисячі вісімсот три) грн. 36 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2263 ( дві тисячі двісті шістдесят три) грн. 49 коп.

Відомості щодо учасників справи :

позивач - Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», , адреса: м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4.

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Ратнікова В.М.