ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8545/24 Справа № 199/5243/24 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

- за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 рокупро забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська до подання позовної заяви із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що предметом заявленого у цій справі позову є визнання дій відповідача щодо примусового припинення газопостачання за вказаною адресою за умови існуючої заборгованості неправомірними, оскільки так звана заборгованість виникла з вини відповідача, а саме, у зв`язку із тим, що працівник відповідача помилково вказав неіснуючі показники лічильника спожитого газу, шляхом внесення недостовірних даних у запис.

Спосіб забезпечення позову, який просить вжити ОСОБА_1 , є співмірним із позовними вимогами, відповідає суті порушеного права, не порушить становище відповідача, оскільки, окрім оспорюваної заборгованості, ОСОБА_1 постійно здійснює оплату за спожитий газ і заборгованість не збільшується, окрім того, до з`ясування судом обставин, вказана заборгованість не свідчить про завдання шкоди відповідачу, оскільки це може бути простою арифметичною чи орфографічною помилкою при записах чи здійсненні розрахунків.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) здійснювати заходи з примусового припинення газопостачання за адресою: вул. Володимира Пилишенка (Таганрозька) 20 у м. Дніпрі та звергатися до інших органів, підприємств, установ та організацій з метою припинення газопостачання за вказаною адресою.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У липні 2024 року, не погодившись із вказаною ухвалою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» подана апеляційна скарга, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заявником не надано відповідних доказів та матеріалами справи не встановлено, що відбувалися заходи з припинення/обмеження газопостачання ініційовані постачальником - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» або Оператором ГРМ - Дніпровською філією товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».

Крім того, ОСОБА_1 не надає суду жодних доказів відсутності у нього заборгованості за поставлений природний газ.

Товариство наголошує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає суті порушеного права, а невжиття заходів забезпечення позову не матиме наслідком не виконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду, оскільки зміст позовних вимог не передбачає створення обов?язку для Товариства, тому суд першої інстанції необгрунтовано забезпечив позов у спосіб, визначений в оскаржуваній ухвалі.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Плигань І.Ю., яка взяла участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_1 адвокат Маслов С.С. проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Між сторонами дійсно виник спір стосовно нарахованої суми за спожитий газ та зобов`язання ОСОБА_1 сплатити грошові кошти за використання природного газу протягом 01.05.2022 р. по 30.05.2024 р., при цьому, ОСОБА_1 заперечує проти суми заборгованості, вважає допущення арифметичної помилки при її нарахуванні.

Суд першої інстанції погоджується із слушністю доводів ОСОБА_1 щодо того, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, тому заява в частині забезпечення позову в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати заходи з примусового припинення газопостачання за адресою: вул. Володимира Пилишенка (Таганрозька) 20 у м. Дніпрі та звергатися до інших органів, підприємств, установ та організацій з метою припинення газопостачання за вказаною адресою підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги заяви в частині вжиття заходів забезпечення позову саме до набрання рішенням законної сили, то суд першої інстанції не знаходить їх слушними, оскільки визначення такого строку дії заходів забезпечення позову прямо суперечить вимогам, визначеним статтею 158 ЦПК України «Скасування заходів забезпечення позову», а саме частинам 7 та 9 вказаної статті, якими передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що заходи забезпечення позову належить вжити без зазначення будь-якого строку дії та/або настання процесуальної події.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки існує ймовірність того, що відповідач може припинити/обмежити газопостачання за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, з метою охорони правових інтересів позивача, необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати заходи з примусового припинення газопостачання за адресою: вул. Володимира Пилишенка (Таганрозька) 20 у м. Дніпрі та звергатися до інших органів, підприємств, установ та організацій з метою припинення газопостачання за вказаною адресою.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 12.11.2024 року.

Судді: