Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/38/24
Єдиний унікальний №733/1759/23
У Х В А Л А

Іменем України

"13" лютого 2024 р. м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

представник позивача ОСОБА_1 та

представника відповідача Гнип Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Ічнянська державна нотаріальна контора, про скасування обтяження (арешту) з нерухомого майна,

установив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив скасувати та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису обтяження: 10529295, дата та час державної реєстрації обтяження: 24.11.2010 17:33:55; зареєстровано реєстратором Ічнянська районна державна нотаріальна контора; тип обтяження: арешт нерухомого майна; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно з майна ОСОБА_2 , накладену на підставі постанови про накладення арешту б/н від 03.09.2010 року слідчого прокуратури Ічнянського району Карапиш В.М., посилаючись на те, що після виконання ним в повному обсязі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2014 року, з нього не знято обтяження з всього його майна, що стало підставою для звернення його до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Представник відповідача Чернігівської обласної прокуратури Гнип Я.О. у судовому засіданні позов не визнала та просила закрити провадження у справі з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Третя особа у судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

11 грудня 2023 року від відповідача Чернігівської обласної прокуратури до суду надійшов відзив, у якому представник просить закрити провадження у справі, так як питання про зняття арешту, накладеного у кримінальній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства (а.с. 57-60).

Відповіді на відзив від позивача не надійшло.

Пояснень щодо позову третьою особою не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2011 року ОСОБА_2 було визнано винним за ст. 27 ч. 5, ст. 364 ч.2, ст. 27 ч. 5, ст. 365 ч. 3, ст. 366 ч. 2, який набрав законної сили 19.03.2013 року (а.с. 20-29).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15.11.2011 року вирок суду від 27 травня 2011 року стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без змін, в частині задоволенні цивільного позову скасований, справу за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Ічнянського відділення № 3260 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення 340 000 грн направлено на новий судовий розгляд в той же суд в порядку цивільного судочинства (а.с. 98-107).

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , СТОВ «Темп» на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» матеріальну шкоду, заподіяну злочином в розмірі 299 732,87 грн в солідарному порядку (а.с. 6-7).

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року (а.с. 85-87), залишеного в силі ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 03 вересня 2014 року (а.с. 82-84) скасовано рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2014 року та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 299 732,87 грн .

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івашка С.В. від 06.09.2023 року закінчене виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 733/199/14-ц, виданого 10.07.2014 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 299 732,87 грн у відшкодування шкоди, завданої злочином, у зв`язку з фактичним виконанням рішення відповідно до листа АТ «Ощадбанк» за вих. № 55/5.1-06/54152/2023 від 06.09.2023 року. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 10).

Постановою слідчого прокуратури Ічнянського району Карапиш В.М. від 03 вересня 2010 року у кримінальній справі № 56/574 накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_2 , де б воно не знаходилося і в чому б воно не виражалося (а.с. 42).

31 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до завідувача Ічнянської державної нотаріальної контори з питанням можливості скасування обмеження, а саме тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:10529295 від 24.11.2010 року, шляхом зняття накладеної заборони на нерухоме майно (а.с. 43).

Відповідно до відповіді Ічнянської державної нотаріальної контори від 10.11.2023 року № 803/01-16, остання зазначила, що оскільки обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 10529295 від 24.11.2010 року накладено Ічнянською державною нотаріальною конторою не в результаті вчинення нотаріальної дії, то зняти відповідну заборону можливо за відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили (а.с. 44).

Як убачається із заяви ОСОБА_2 від 22 вересня 2023 року, адресованої начальнику відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач просив скасувати обтяження, а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10529295 від 24.11.2010 року шляхом зняття накладеної заборони на нерухоме майно, а саме: об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно (а.с. 11).

Із листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівський області відділу примусового виконання рішення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 18742 від 28.09.2023 року видно, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 44044195 з виконання виконавчого листа № 733/199/14-ц від 10.07.2014 виданий Ічнянським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 299 732,87 грн у відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Боржником у вищевказаному провадженні був ОСОБА_2 . 06.09.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв?язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом відповідно до листа АТ "Ощадбанк" за вих. № 55/5.1-06/54152/2023 від 06.09.2023. 06.09.2023 державним виконавцем вилучено запис про обтяження № 9748098 про арешт нерухомого майна від 21.05.2015, який було накладено в рамках виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна встановлено, арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 10529295 було накладено за постановою про накладення арешту від 03.09.2010 слідчим прокуратуру Ічнянського району Карапиш В.М., тому підстав для зняття вищевказаного арешту з майна боржника у державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Cxiдного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має (а.с. 15).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна встановлено, що 24.11.2010 року Ічнянською районною державною нотаріальною конторою, накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту б/н від 03.09.2010 року слідчим прокуратури Ічнянського району Карапиш В.М. на невизначене майно, все нерухоме майно, яка належить ОСОБА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 за реєстраційним номером 10529295 (а.с. 16-19).

Як убачається із листа Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області від 10.11.2023 року № 54-75-7411 Вих-23 (а.с. 40), адресованого адвокату Сидоренку О.В. на лист останнього від 31 жовтня 2023 року № 204 (а.с. 41), останньому рекомендовано звернутися до Ічнянського районного суду з питанням можливості скасування обтяження з відповідним клопотанням до суду в порядку норм КПК.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, передбачено зняття заборони на підставі рішення суду.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

З матеріалів справи видно, що арешт на майно позивача було накладено у кримінальній справі на підставі ст. 126 КПК України 1960 року у редакції, яка була чинною на час вчинення відповідної процесуальної дії.

Зокрема, відповідно до вказаної статті, чинної на час накладення арешту на спірне майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт на спірне майно було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року. Положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).

КПК України 1960 року передбачав прийняття також судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації, з огляду на зміст п. 7 ч. 1 ст. 253, п. 8 ч. 1 ст. 324, ч. 13 ст. 335 цього Кодексу після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановления за результатами такого розгляду вироку у кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.

Разом з тим суд враховує, що у своїх постановах від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц та від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за КПК України 1960 року та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року або КПК України 2012 року. Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

У даній справі арешт було накладено слідчим на стадії досудового слідства в межах кримінальної справи стосовно позивача, який був учасником справи, яка в подальшому була розглянута з ухваленням вироку, відтак вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Посилання представника позивача про те, що у справі за обвинуваченням ОСОБА_5 був виділений цивільний позов, який потім розглядався у порядку цивільного судочинства, що дає підстави вважати, що даний спір є приватноправовим суд відхиляє, так як арешт був накладений саме межах кримінальної справи, а не цивільної.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд роз`яснює позивачу право на судовий захист у порядку кримінального судочинства.

Керуючись статтями 255, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Ічнянська державна нотаріальна контора, про скасування обтяження (арешту) з нерухомого майна, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.М.Овчарик