Провадження 2/201/4858/2024
УХ ВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши матеріали позовної заяви Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська за підсудністю з Ленінського районного суду міста Дніпропетровська 08 листопада 2024 року надійшла позовна заява Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю за можливе повернути дану позовну заяву з наступних підстав.

Відповідно частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 44 ЦПК України вказує, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Виходячи з положень ч. 7 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

З матеріалів заяви вбачається, що на підтвердження повноважень представника Донецького державного університету внутрішніх справ Вітвіцького Сергія Сергійовича суду було надано довіреність від 27 травня 2024 в порядку передоручення, сформовану засобами підсистеми «Електронний суд», відповідно до якої ОСОБА_2 , на підставі витягу з ЄДР від 05 грудня 2023 року уповноважує в порядку передоручення ОСОБА_3 представляти інтереси Донецького державного університету внутрішніх справ в судах України (в тому числі в апеляційних та касаційних інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.

Також до заяви було додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ОСОБА_2 є керівником юридичної особи, а саме Донецького державного університету внутрішніх справ, який має право вчиняти дії від імені юридичної особи.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, вказана довіреність у розумінні Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги» вважається електронним документом.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 2 статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис чи печатка вважається таким, що пройшов перевірку та отримав підтвердження, якщо: перевірку кваліфікованого електронного підпису чи печатки проведено засобом кваліфікованого електронного підпису чи печатки; перевіркою встановлено, що відповідно до вимог цього Закону на момент створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки був чинним кваліфікований сертифікат електронного підпису чи печатки підписувача чи створювача електронної печатки; за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки здійснено ідентифікацію підписувача чи створювача електронної печатки; під час перевірки за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки отримано підтвердження того, що особистий ключ, який належить підписувачу чи створювачу електронної печатки, зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки; під час перевірки підтверджено цілісність електронних даних в електронній формі, з якими пов`язаний цей кваліфікований електронний підпис чи печатка.

Проте, вказана довіреність сформована в системі «Електронний Суд» самим представником та не є належним доказом на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на вчинення дій від імені Донецького державного університету внутрішніх справ, оскільки ані довіреність від 27 травня 2024, видана ОСОБА_2 , ані витяг, не містять кваліфікованого електронного підпису довірителів, у даному випадку, в першу чергу, а саме відсутній протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підписів ОСОБА_2 .

Отже, до матеріалів справи не надано доказів, які підтверджують, що довіреність від 27 травня 2024 видана в порядку передоручення, була підписана з використанням кваліфікованого електронного підпису довірителя.

Також, до заявленої заяви не додано примірника довіреності, оформленої в паперовій формі у порядку, визначеному Цивільним кодексом України, або примірника довіреності з протоколом створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису), від імені Донецького державного університету внутрішніх справ в особі керівника (з його власноручним підписом) про уповноваження ОСОБА_3 бути представником і діяти від імені Донецького державного університету внутрішніх справ.

У той же час відповідно до ч. 2 ст. 245 Цивільного кодексу України довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 58 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують довіреність, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність, видана в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основної довіреності, в якій застережено право на передоручення, або після надання доказів того, що представник за основною довіреністю примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала довіреність.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про невідповідність долученої до заяви позивача довіреності в порядку передоручення від 27 травня 2024 вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат», будь-яких інших документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_3 представляти інтереси Донецького державного університету внутрішніх справ, матеріали позовної заяви не містять.

За таких обставин суд дійшов висновку про невідповідність поданої позивачем довіреності в порядку передоручення від 27 травня 2024 як такої, що суперечить положенням Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат».

Будь-яких інших документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_3 , як представника позивача, матеріали позову не містять.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, яка подана до суду за відсутності долучених до позову доказів, які підтверджують повноваження представника позивача, що дає підстави застосувати наслідки, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова