ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/6971/21 Номер провадження 22-ц/814/543/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2023 року

у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У липні 2021 року КП «Харківводоканал» в особі уповноваженого представника звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення у розмірі 14 967,44 грн та судового збору за подачу позову.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .

У зв`язку із порушенням обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за вказаною адресою утворилась заборгованість у розмірі 14 967,44 грн, з якої: 7 353,39 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 липня 2017 року по 30 квітня 2021 рік у розмірі, 5 793,98 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 лютого 2017 року по 30 квітня 2021 рік, 1 325,79 грн - інфляційні витрати та 494,28 грн - 3% річних від простроченої суми.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2023 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено частково:

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в сумі 3 013,11 грн та судовий збір у розмірі 456,95 грн, а всього 3 470,06 грн.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодився позивач, КП «Харківводоканал», та оскаржив його в апеляційному порядку через уповноваженого представника.

В апеляційній скарзі прохали рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення їх позовних вимог.

Вказували, що місцевим судом невірно застосовані норми матеріального права щодо застосування строків позовної давності, та що від відповідача ОСОБА_1 не надходила заява про застосування строку позовної давності.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

13.12.2023 поштовим відправленням до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив/заява, відповідно до якої останній прохав застосувати строки позовної давності, разом із тим, всупереч вимогам ч. 4 ст. 360 ЦПК України, відповідачем не надано доказів надіслання цього відзиву/заяви стороні позивача, у зв`язку із чим апеляційний суд даний відзив/заяву не приймає до уваги.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що відповідач користується послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються йому КП «Харківводоканал», відповідно до Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі по тексту - Правила) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 18 Правил споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачує послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення утворилась заборгованість, яка за період з 01.07.2017 по 30.04.2021 за надані послуги з централізованого водопостачання становить 7 353,39 грн, та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2017 по 30.04.2021 становить 5 793,98 грн; інфляційні витрати - 1 325,79 грн, 3% річних від простроченої суми - 494,28 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що відповідач покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення належним чином не виконує та позовні вимоги КП «Харківводоканал» є обґрунтованими.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про застосування позовної давності, місцевий суд зазначив, що ОСОБА_1 не здійснював оплату за послуги із січня 2018 року, та дійшов висновку, що перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з лютого 2018 року, коли у відповідача виникло прострочення оплати за одержані послуги. Оскільки з позовною заявою про стягнення заборгованості за період з 01.02.2017 по 30.04.2021 позивач звернувся 27 липня 2021 року, в межах трирічного строку позовної давності перебувають позовні вимоги про стягнення заборгованості, починаючи з 01 лютого 2021 року. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.02.2017 по 01.01.2021 подані до суду поза межами строків позовної давності, в їх задоволенні необхідно відмовити. Залишок заборгованості в межах строку позовної давності за період 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2021 року становить 1 193,04 грн. Крім того, нараховано індекс інфляції в сумі 1 325,79 грн та 3 % річних в сумі 494,28 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (20,13%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 456,95 грн (2 270/100х20,13) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

При цьому, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, що не оспорюється відповідачем, відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , та має заборгованість за період з 01.07.2017 по 30.04.2021 у розмірі 7 353,39 грн за надані послуги з централізованого водопостачання та за період з 01.02.2017 по 30.04.2021 у розмірі 5 793,98 грн за надані послуги з централізованого водовідведення, інфляційні витрати - 1 325,79 грн та 3% річних від простроченої суми - 494,28 грн.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2022 до місцевого суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи зайого відсутності та застосування строку позовної давності до позовних вимог. (а.с. 28)

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно, без заяви відповідача, застосував до позовних вимог строк позовної давності, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

До суду із вказаним позовом позивач звернувся 27.07.2021.

На час звернення до суду, згідно із Законом України від 30.03.2020 № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 12, який набрав чинності з 03.04.2020, яким встановлено, що під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст. 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету міністрів України від 11.03.2020 № 211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався та був скасований тільки з 1 липня 2023 року.

Таким чином, загальний строк позовної давності на час звернення позивача до суду не сплив, оскільки був продовжений на строк дії карантину.

Як вбачається з мотивувальної частини судового рішення, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.02.2017 по 01.01.2021 подані до суду поза межами строків позовної давності. Однак, даний висновок місцевого суду суперечить зазначеним вище нормам матеріального права.

Як вбачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості, в межах строку позовної давності за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2017 по 30.04.2021 відповідач має борг у розмірі 7 353,39 грн (за послуги з централізованого водопостачання) та обраховані у відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України індекс інфляції - 763,54 грн та 3 % річних - 286,20 грн, а всього: 8 403,13 грн.

Разом із тим, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість з централізованого водовідведення за період з 01.02.2017 по 30.04.2021 у розмірі 5 793,98 грн та обраховані у відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України індекс інфляції - 562,25 грн та 3% річних - 208,08 грн, а всього: 6 564,31 грн.

Порядок проведення оплати за послугу з постачання гарячої води регламентується Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182.

Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги з постачання теплової енергії, обсягу спожитої послуги з постачання гарячої води, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць.

Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Таким чином, загальний трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, обрахованої за період з 01 лютого 2017 року розпочався після закінчення граничного терміну сплати послуг, тобто з 1 квітня 2017 року, та як на час звернення позивача до суду, так і на даний час не сплив.

Крім того, як вбачається із зведеної картки абонента ОСОБА_1 у 2017 році він здійснював часткову оплату наданих послуг, зокрема, у жовтні 2017 року - 200 грн та 100 грн, а в листопаді 2017 року - 50 грн, що перервало перебіг строку позовної давності. (а.с. 5)

Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Підстави для задоволення місцевим судом заяви ОСОБА_1 про застосування строку позовну давності були відсутні.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо перерозподілу судового збору.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 282 в постанові апеляційного суду, зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

За подачу позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 270 грн (а.с. 1) та за подачу апеляційної скарги - 3 405,00 грн. (а.с. 80-81), а всього: 5 675,00 грн.

Враховуючи те, що за результатом апеляційного перегляду позов підлягає задоволенню у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у повному обсязі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2023 року - скасувати.

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у загальній сумі 14 967,44 грн та судовий збір у сумі 5 675,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль