Справа № 127/4272/23
Провадження № 2/127/4988/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Вінницької міської ради (210050 м. Вінниця, вул. Соборна, 59), за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання незаконним рішення передати в приватну спільну власність квартиру, визнання недійсним свідоцтва на право власності на житло,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради (210050 м. Вінниця, вул. Соборна, 59), за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання незаконним рішення передати в приватну спільну власність квартиру, визнання недійсним свідоцтва на право власності на житло.

Мотивуючи позовну заяву тим, що квартиру АДРЕСА_2 згідно ордера № 4 від 18.12.1990 року отримали двоє, мати позивачки ОСОБА_9 та її дочка, на той час, ОСОБА_10 , від Вінницького цегельного заводу «Керамік», де останні працювали зольщиками у шкідливих умовах, безкоштовно відробили 380 годин. Із врахуванням інвалідності позивачки була надана не одно, а двокімнатна квартира на 2- му поверсі, загальною площею 49 м. кв., у якій позивачці належала окрема кімната площею 11,5 кв.м., у другій кімнаті мешкала покійна матір позивачки ОСОБА_9 .

В 1992 році позивачка виїхала до Білорусії, але після повернення виявила, що в її кімнату, без письмової згоди, самовільно вселилась і мешкала із двома дітьми, вагітна дитиною від третього чоловіка, донька її матері ОСОБА_3 . Змусила позивачку з її двома синами інвалідами з дитинства мешкати в тісняві з матір`ю.

ОСОБА_3 отримала прописку у паспорті із 06.10.1992 року, позивачка про даний факт дізналась у 2017 році.

Перед своєю випискою із квартири 22.06.1999 року ОСОБА_3 стала втілювати мету заволодіти квартирою, здійснила приватизацію квартири на 8-м осіб.

Заяву на приватизацію від 18.02.1999 року незаконно написала ОСОБА_3 замість наймача матері ОСОБА_9 . Оформлення заяви мало відбутись при обов`язковій присутності всіх членів сім`ї наймача.

Недійсні документи, без позивачки, її паспорта, свідоцтв про народження її дітей були прийняті без перевірки на дійсність Виконавчим комітетом ВМР та 25.03.1999 року видане незаконне рішення №339 про приватизацію квартири і свідоцтво на право власності на житло без часток, яке 01.06.1999 року зареєстровано в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 439 за реєстровим № 278/39772, син позивачки отримав копію.

Друге свідоцтво на право власності на житло із 1/8 часток від 25.03.1999 року син позивачки отримав із архіва ВМР, не відповідає заяві на приватизацію, у якій у «спільну часткову» викреслено.

Обидва свідоцтва мають однакову дату 25.03.1999 року видавались без позивачки, в різний час з незаконною механізацією.

Після приватизації квартири ОСОБА_3 переселила сім`ю позивачки і їхню матір до прибудови свого будинку по АДРЕСА_3 , яка належала трагічно загиблим двом братам, з метою продажу квартири.

Із січня 2020 року Вінницький районний суд у справі № 128/3532/18 поновив позивачці дієздатність.

У справі № 2-о-379/09 про визнання позивачки недієздатною, наявний акт, у якому вказано, що з 15.02.99 року по 28.05.99 року позивачка перебувала у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. Ющенка, тому заяву на приватизацію квартири від 18.02.1999 року у ЖЕКу не підписувала.

Просила суд, визнати недійсною заяву на приватизацію від 18.02.1999 року та довідку про склад сім`ї наймача.

Визнати незаконним та скасувати п.2.15 рішення Виконкному Вінницької міської ради № 339 від 25.03.1999 року «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці».

Визнати недійсним з дати видання свідоцтво на право власності на житло квартиру АДРЕСА_4 , видане 25.03.1999 року Виконкомом Вінницької міської ради на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді справи покладався на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив суд позовні вимоги задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_13 в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про проведення судового засідання у їх відсутність, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в сякій просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник третьої особи Бойко М.П. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_14 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Надав суду письмові пояснення у яких зазначив, що питання законності оскаржуваних п.2.15 рішення виконкому Вінницької міської ради № 339 від 25.03.1999 року та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1999 року вже були предметом судового розгляду за участю аналогічного кола осіб, в тому числі позивачки за даним позовом.

Зокрема рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30.08.2017 року у справі № 127/7297/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 01.03.2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ВК ВМР, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи без самостійних вимог: Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ВМР, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, ТОВ «ЖЕО», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , представник третьої сторони ОСОБА_1 КУ «Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку» про визнання незаконним і скасування рішення ВК ВМР та скасування свідоцтва про право власності на житло.

Апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_3 була прописана в АДРЕСА_5 з 06.10.1992 року по 22.06.1999 року, що підтверджується копією її паспорта (т.2 а.с.36-38).

Крім цього, у справі встановлено і про це також зазначає позивач, що ОСОБА_3 була вселена у спірну квартиру до своєї матері у 1992 році, а тому вважалася відповідно до ст. 64 ЖК УРСР членом сім`ї наймача.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що «на час приватизації ОСОБА_3 була зареєстрована (прописана) у спірній квартирі і, в установленому законом порядку (судовому) не була визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою, як того допускає ст.ст. 9,72 ЖК УРСР, а тому право на житло, яке вона отримала вселившись у квартиру як член сім`ї наймача у 1992 році, в тому числі право її неповнолітніх дітей, зберіглося за ними і станом на час приватизації (1999 рік)».

Відносно аргументів позивачки про підроблення її підпису в заяві про приватизацію та начебто допущені порушення в процесі приватизації, вказані обставини не підтверджені жодним належним доказом.

Недієздатною позивачка була визнана відповідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.06.2009 року у справі № 2-о-379/09, тобто через 10 років після постановлення оскаржуваного рішення ВК ВМР № 339 від 25.03.1999 року «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» та видачі свідоцтва про право власності на житло. Тобто строк позовної давності було фактично пропущено ще до визнання позивачки недієздатною в 2009 році.

В подальшому рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.11.2019 року цивільну дієздатність позивачки було поновлено, дане рішення набрало законної сили 02.01.2020 року.

Натомість із позовною заявою про визнання незаконним рішення передати в приватну спільну власність квартиру, визнання недійсним свідоцтва на право власності на житло позивачка звернулась до суду 15.02.2023 року, більш ніж через 3 роки із дати поновлення дієздатності. Просили суд, застосувати строки позовної давності.

Суд, вважає за можливе провести розгляд справ у відсутність сторін на підставі наявних в справі доказів.

Матеріалами справи встановлено, що квартиру АДРЕСА_2 згідно ордера №4 від 18.12.1990 року отримали двоє, мати позивачки ОСОБА_9 та її дочка тоді ОСОБА_10 від Вінницького цегельного заводу «Керамік» (а.с.4).

18.02.1999 року була написана заява на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , уповноваженим власником квартири визначено ОСОБА_9 . В графі підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї, зазначено: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (а.с.12).

Відповідно до довідки про склад сім`ї наймача (ізольованої квартири)одноквартирного будинку та займанні приміщення по АДРЕСА_5 , у графі прізвища, імя по батькові прописаних у квартирі (будинку) осіб вказано: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 (а.с.13).

Виконавчим комітетом ВМР та 25.03.1999 року видане рішення №339 про приватизацію квартири і свідоцтво на право власності на житло без часток, яке 07.06.1999 року зареєстровано в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 439 за реєстровим № 278/39772 (а.с.17-18).

Відповідно до акту №131 стаціонарної судово психіатричної експертизи від 21.05.2009 року, ОСОБА_1 хворіє на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу у особи з легкою розумовою відсталістю. Внаслідок свого захворювання ОСОБА_1 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_1 потребує опіки (а.с.44-45).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.11.2019 року, поновлено цивільну дієздатність фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця (т.1а.с.147-149).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30.08.2017 року у справі № 127/7297/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 01.03.2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ВК ВМР, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи без самостійних вимог: Вінницький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ВМР, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, ТОВ «ЖЕО», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , представник третьої сторони ОСОБА_1 КУ «Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку» про визнання незаконним і скасування рішення ВК ВМР та скасування свідоцтва про право власності на житло.

Апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_3 була прописана в АДРЕСА_5 з 06.10.1992 року по 22.06.1999 року, що підтверджується копією її паспорта (т.2 а.с.36-38).

Крім цього, у справі встановлено і про це також зазначає позивач, що ОСОБА_3 була вселена у спірну квартиру до своєї матері у 1992 році, а тому вважалася відповідно до ст. 64 ЖК УРСР членом сім`ї наймача.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що «на час приватизації ОСОБА_3 була зареєстрована (прописана) у спірній квартирі і, в установленому законом порядку (судовому) не була визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою, як того допускає ст.ст. 9,72 ЖК УРСР, а тому право на житло, яке вона отримала вселившись у квартиру як член сім`ї наймача у 1992 році, в тому числі право її неповнолітніх дітей, збереглося за ними і станом на час приватизації (1999 рік)» (а.с.220-224).

Відповідно до ст. ст. 5,8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції чинній станом на 25.03.1999 року), право на приватизацію квартир(будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в кварті(будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначення уповноваженого власника квартири (будинку).

Згідно із ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать, дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до п.5,18,20 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджених наказом Державного комітету України по житлово комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56, виданого на підставі постанови КМУ від 06.10.1992 року № 572 «Про механізм впровадження ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (чинного на момент приватизації житла), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Вінницької області від 30.08.2017 року у справі № 127/7297/16-ц ОСОБА_3 була прописана в АДРЕСА_5 з 06.10.1992 року по 22.06.1999 року, що підтверджується копією її паспорта (Справа № 127/7297/16-ц Т.2 а.с.36-38).

Крім того, у справі № 127/7297/16-ц встановлено, що ОСОБА_3 була вселена у спірну квартиру до своєї матері у 1992 році, а відповідно до ст. 64 ЖК УРСР вважалась членом сім`ї наймача.

Слід зауважити, що довідка про склад сім`ї, за адресою: АДРЕСА_5 , яка міститься в матеріалах справи (Т.2 а.с. 13) не містить ні номеру ні дати видачі, вище вказана довідка не спростовує факту прописки в цій квартирі ОСОБА_3 з 06.10.1992 року по 22.06.1999 року згідно її паспорту. .

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч.2 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбачених законом.

На час приватизації ОСОБА_3 була зареєстрована (прописана) у спірній квартирі і, в установленому законом порядку (судовому) не була визнана такою, що втратила право на житло, яке вона отримала вселившись у квартиру як член сім`ї наймача у 1992 році, в тому числі право її неповнолітніх дітей, збереглося за ними і станом на час приватизації (1999 рік).

Такої ж позиції притримувався і Верховний Суд України розглядаючи справи даної категорії (рішення ВСУ від 10.09.2008року, ухвала ВСУ від 04.02.2009 року).

За викладених обставин, дані позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 34, 47,58 ЖК УРСР, ст.ст. 7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Вінницької міської ради (210050 м. Вінниця, вул. Соборна, 59)за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання незаконним рішення передати в приватну спільну власність квартиру, визнання недійсним свідоцтва на право власності на житло залишити без задоволення.

Судові витрати віднести в рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12.02.2024 року.

Учасники процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

Відповідач Виконавчий комітет Вінницької міської ради (210050 м. Вінниця, вул. Соборна, 59),

Треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 ), Служба у справах дітей Вінницької міської ради (м. Вінниця, вул. Соборна,50).

Суддя: