ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/154/21 Номер провадження 22-ц/814/2091/24Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Одринської Т.О., Чумак О.В.

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2021 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості як спадкоємців боржника.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 07.03.2018 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір №544981 про надання банківських послуг. Відповідно до вищезазначеного Договору, позивач надав позичальнику кредит у сумі 100000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про страть серії НОМЕР_1 від 18.07.2019 року.

06.12.2019 року банк як кредитор звернувся до державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців ОСОБА_3 , оскільки станом на 06.12.10.2019 загальна сума заборгованості по кредитному договору складала 91679,33 грн.

10.06.2020 року отримано відповідь від Харківської районної державної нотаріальної контори про те, що із заявами про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулись чоловік ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 та про відмову від прийняття спадщини звернулась мати померлої ОСОБА_4

18.11.2020 року отримано відповідь від Харківської районної державної нотаріальної контори, що станом на 12.11.2020 з питань видачі свідоцтва про прийняття спадщини спадкоємці померлої ОСОБА_3 не звертались.

У зв`язку з вищенаведеним, позивач в порядку статей 1281, 1282 ЦК України просив стягнути з спадкоємців боржника ОСОБА_3 заборгованість за договором №544981 від 07.03.2018 року у розмірі 91679,33 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт прийняття відповідачами спадщини, наявність цієї спадщини, її вартість та частки кожного із спадкоємців, що унеможливлює стягнення заборгованості із спадкоємців боржника.

Не погодившись з даним судовим рішенням, АТ «Креді Агріколь Банк» оскаржило його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема банк вказує, що під час розгляду справи в суді ним було заявлено клопотання щодо витребування копії спадкової справи ОСОБА_3 , яке ухвалою суду від 15.03.2023 було задоволено, натомість матеріали справи не містять відомостей щодо виконання ухвали суду, що в свою чергу позбавило суд встановити обсяг відповідальності кожного з спадкоємців та уточнити банку позовні вимоги.

Вказані докази не могли бути отримані банком особисто, а отже на думку апелянта, суд обмежив його в отриманні доказів, які мають значення для справи, що призвело до прийняття помилкового рішення по справі.

Судові засідання в апеляційній інстанції неодноразово призначались з викликом сторін, про що вони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Так, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Стрикаль М.В. подав відзив на апеляційну скаргу, а в подальшому клопотання про розгляд справи без його участі та відповідача ОСОБА_2 .

Також про розгляд справи належним чином був повідомлений і відповідач ОСОБА_1 якому рекомендоване повідомлення з судовою повісткою на 23.09.2024 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в відповідності до норм п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, свідчить про належність його повідомлення, оскільки зазначеними нормами встановлено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. При цьому обов`язок про зміну місця проживання покладається саме на учасника судового процесу згідно норм ч.1 ст. 131 ЦПК України.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами, без участі відповідачів, належним чином повідомлених про її розгляд.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07.03.2018 року між АТ «Креди Агріколь Банк» (попередня назва - ПАТ «Креді Агріколь Банк») та ОСОБА_3 був укладений договір №544981, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у сумі 100000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.07.2019 року.

06.12.2019 р. кредитор звернувся в порядку ст. 1281 ЦК України до державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців ОСОБА_3 , зазначаючи, що станом на час смерті останньої залишились невиконані зобов`язання та загальний розмір заборгованості складає 91679,33 грн.

Згідно відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 26.05.2020, з заявами про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулись чоловік ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 . Про відмову від прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку померлої з дня смерті спадкодавця звернулась мати померлої, ОСОБА_4 .

В подальшому, на запит банку, Харківська РДНК 27.11.2020 повідомила про заведення спадкової справи №961/2019 та станом на вказану дату ніхто зі спадкоємців з питань видачі свідоцтв на спадщину не звертався.

Також з вимогою про сплату заборгованості банк звернувся 08.09.2020 до спадкоємця ОСОБА_2 , яка залишилась без належного реагування з її сторони.

Згідно наданих банком розрахунків заборгованості станом на час смерті позичальника ОСОБА_3 розмір простроченої заборгованості становив 91679,33 грн.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих підстав, що банком не надано належних доказів прийняття відповідачами як спадкоємцями спадщини, наявність такої спадщини, її вартість, частки кожного з відповідачів, що унеможливлює задоволення заявлених банком вимог.

При цьому, суд вказав, що банк не визначився в якому поряду підлягає стягненню сума боргу, що свідчить про невизначеність вимог позивача.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду з огляду на наступне.

За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами факт укладання ОСОБА_3 за життя кредитного договору, наявність заборгованості по ньому станом на час її смерті в сумі 91679,33 грн.

Під час розгляду справи в місцевому суді представником позивача було подано клопотання про витребування доказів, а саме копії спадкової справи після померлої ОСОБА_3 , з метою з`ясування обставин по справі.

Ухвалою Полтавського районного суду від 15.03.2023 задоволено клопотання та зобов`язано Харківську РДНК надати належним чином завірену копію спадкової справи №961/2019.

На виконання ухвали суду Харківська РДНК направила 24.03.2023 на адресу суду копію спадкової справи після померлої ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 в межах шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця із заявами про прийняття спадщини звернулись чоловік померлої ОСОБА_1 та її повнолітня донька ОСОБА_2 , що свідчить про реалізацію відповідачами свого права на отримання спадщини та факт її прийняття у спосіб подання до нотаріуса зазначених заяв в порядку, визначеному ст. 1270 ЦК України.

Між тим, зазначена обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції, який помилково вказав про відсутність по справі доказів прийняття відповідачами як спадкоємцями померлої ОСОБА_3 спадщини після її смерті.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення кредиту чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання у спадщину жодного майна у особи відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року в справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року в справі № 295/15702/20, від 27 лютого 2023 року в справі № 572/1497/22.

Також Верховний Суд у постановах від 18 вересня 2019 року в справі № 640/6274/16, від 22 листопада 2023 року в справі № 296/10420/21 звертав увагу, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Отже, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Матеріали спадкової справи містять дані як про своєчасне пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_3 , так і про коло спадкоємців в особі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які виявили бажання прийняти спадщину та подали у відповідності до ст. 1270 ЦК України відповідні заяви.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем як кредитором спадкодавця дотримано строки, визначені ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України.

Крім того, заявляючи вимогу про стягнення боргу, позивачем надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на день смерті боржника, який стороною відповідачів не заперечувався та не спростовувався своїм контррозрахунком, а відтак приймається судом до уваги як належний доказ.

Між тим, в ході розгляду справи суд не встановив дійсний обсяг спадкового майна та його вартість, у зв`язку з чим не визначився з межами відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, а обмежився лише вказівкою про ненадання такої інформації самим позивачем, що суперечить принципу змагальності та визначеним процесуальним законом обов`язкам сторін доводити свої вимоги та заперечення.

Так, згідно принципу змагальності цивільного процесу, закріпленого у статтях 12, 81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, - доводити обсяг спадкового майна та його вартість має саме спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12.

При розгляді справи судом першої інстанції, всупереч зазначеним правовим висновкам, було помилково покладено обов`язок по доведенню факту прийняття спадщини, її наявності та вартості, доведення обсягу спадкового майна на сторону кредитора, тоді як такі обставини має доводити саме спадкоємець боржника, як свої заперечення проти задоволення вимог банку.

За вказаних обставин, висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову через недоведеність позивачем факту прийняття спадщини, її наявності, вартість, частки кожного з спадкоємців - суперечать наведеній вище практиці Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами та свідчать про помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні спору, що є підставою для скасування судового рішення та постановлення по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог.

У разі, якщо відповідачі вважають, що вартість успадкованого ними майна не перевищує розмір вимог банку за цим позовом, вони мають надати відповідні докази вартості спадкового майна.

Оскільки після смерті ОСОБА_3 фактично спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, саме вони і мають відповідати за вимогами кредитора спадкодавця в межах виниклої заборгованості в сумі 91679,30 грн., яка підлягає стягненню з них на користь банку по 45839,65 грн. з кожного.

При цьому, відповідачами не було надано належних та допустимих доказів того, що вказаний розмір заборгованості перевищує вартість успадкованого майна, до складу якого зокрема входить належний спадкодавцю автомобіль Tоyota RAV4, який остання придбала згідно договору купівлі-продажу №1133/02/18 від 21.02.2018 року і зареєструвала на нього своє право власності.

За вказаних обставин апеляційна скарга АТ «Креді Агріколь Банк» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні всіх фактичних обставин по справі - скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» підлягає стягненню, в порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений банком при подачі позовної заяви та апеляційної скарги в загальній сумі 5255 грн. (2102 грн. + 3153 грн.), по 2627,50 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» як спадкоємців померлого боржника ОСОБА_3 борг в сумі 91679, 30 грн. по 45839,65 грн. з кожного, в межах вартості успадкованого кожним з них майна.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» судовий збір у розмірі 5255 грн., по 2627,50 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна Т.В. Одринська О.В. Чумак