Провадження № 2-о/127/490/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

присяжних: Гиренка Т.А., Любуні В.В.,

за участю секретаря: Шмигори О.В.,

прокурора ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи адвоката Горбатюка В.В.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за заявою Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка Вінницької обласної Ради» про госпіталізацію ОСОБА_3 в примусовому порядку без її згоди,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3 в примусовому порядку без її згоди.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , була доставлена до Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради». Направлення на госпіталізацію було видане завідуючим приймального відділення КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І.Ющенка» ВОР» ОСОБА_4 , яка після особистого огляду ОСОБА_3 зробила висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який може завдати суттєвої шкоди її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога.

Психічний стан ОСОБА_3 погіршився, оскільки вона не спала вночі, відчувала страхи, стала збудженою, агресивною до оточуючих, неадекватно себе поводила закрилася в хаті, сама з собою розмовляла, нікого не допускала, побила вікна в хаті, била матір палицею по голові, не впізнавала рідних, кричала, стукала у двері ногами тощо.

ОСОБА_3 відмовилась від госпіталізації до лікарні, але була госпіталізована в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», як особа неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вона вчиняє реальні наміри, що являють собою безпосередню небезпеку для неї.

08.07.2024 року ОСОБА_3 була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги, оскільки вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді інших гострих маячних, психотичних розладів, без зазначення асоційованого гострого стресу, внаслідок чого представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (не спила вночі, відчувала страхи, стала збудженою, агресивною до оточуючих, неадекватно себе поводила закривалась в хаті,сама з собою розмовляла, нікого не впускала, побила вікна в хаті, била матір палицею по голові, не впізнавала рідних тощо).

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила вимоги заяви задовольнити, оскільки ОСОБА_3 потрібна допомога, яку можливо надати лише в стаціонарних умовах, але ОСОБА_3 цього не усвідомлює, так як у неї відсутнє критичне мислення. Свою сестру, яка була присутня під час госпіталізації, ОСОБА_3 не впізнавала та говорила, що це якась інша жінка. До сестри ОСОБА_3 проявляла агресію. Амбулаторне лікування ОСОБА_3 не можливе, оскільки вона відмовляється приймати ліки і вдома їх приймати не буде через те, що не вважає це за необхідне, що призведе до загострення психічного розладу та, як наслідок, становитиме безпосередню небезпеку для ОСОБА_3 та для оточуючих.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечила.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти її госпіталізації заперечила та пояснила, що матір вона не била та вікна не вибивала, це якісь особи вибили вікна. Все що написано у заяві не відповідає дійсності. У п`ятницю, коли вона мила вікна, то побачила, що до будинку йде один поліцейській, а потім їх стало чомусь багато. Поліцейські були дивними, оскільки їх форма була якоюсь іншою, а жетони не відповідали посвідченням. Вони питали її чи сусід вдома, тобто розшукували сусіда. Потім фотографували її і пішли в хату до матері і її також фотографували. Їй стало дивно, що матір пересувається на стільці, оскільки їй важко пересуватися. Тому ОСОБА_3 мала підозри, що це не її матір. Потім з`явились лікарі і машина швидкої допомоги. Чому вони всі там були їй не зрозуміло. Поліцейські говорили із сусідом про бичків та на інші різні теми. Після цього в машині швидкої допомоги мав їхати сусід, але чомусь його підмінили на неї і поїхала вона. Чому її доставили у лікарню їй не зрозуміло. У лікарні була також сестра, але то була не її сестра. ОСОБА_3 вважає, що сестру також підмінили і у її паспорт внесли зміни. На думку ОСОБА_3 , її сестра ніколи б не звернулась із заявою до лікарні. ОСОБА_3 також пояснила, що вона працює у музичній школі, проте чи платять їй зарплату вона не знає і як саме називається її посада відповісти не може.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат Горбатюк В.В. в судовому засіданні проти задоволення заяви про госпіталізацію ОСОБА_3 в примусовому порядку без її згоди заперечив. Додатково суду пояснив, що доказів того, що ОСОБА_3 є агресивною та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих за станом свого здоров`я, суду не надано. На його думку, можливе лікування ОСОБА_3 амбулаторно під наглядом районного психіатра за місцем її проживання.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи адвоката Горбатюка В.В., з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки ОСОБА_3 , потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлення нею необхідності лікування є підставою її госпіталізації для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ч. 1 ст. 339, ст.ст. 340-342 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка Вінницької обласної Ради» про госпіталізацію ОСОБА_3 в примусовому порядку без її згоди - задовольнити.

Госпіталізувати до Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в примусовому порядку без її згоди.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10.07.2024 року.

Суддя:

Присяжні: