Провадження №4-с/523/29/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Аліної С.С.,

при секретарі - Магденко С.В.

позовною заявою/скаргою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни (ЄДРПОУ ), за участю стягувача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ),-

ВСТАНОВИВ:

24.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою/заявою на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни, за участю стягувача ОСОБА_2 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

На 16.01.2023 року позивачу ОСОБА_1 було надіслано судову повістку на електрону адресу, що була ним зазначена в позовній заяві, про що складена відповідна довідка (а.с. 36-37). Про судові засідання призначенні на: 29.01.2024р. та 12.02.2023р. ОСОБА_1 також повідомлявся належним чином проте в судові засідання не прибув, не надавши жодних клопотань.

Відповідно ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч .2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Аналіз приведеного вище свідчить про те, що саме позивач не проявляє зацікавленості у розгляді справи, затягуючи її розгляд з незрозумілих суду причин.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме: повторна неявка позивача поспіль у судове засідання; належне повідомлення позивача про час розгляду справи; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду; неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті; відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Неявка позивача в судове засідання є перешкодою для дотримання цивільно- процесуальних принципів, оскільки суд позбавлений права приймати участь у збиранні доказів у справі та доведеності їх перед судом.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву, скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни, за участю стягувача ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала складена та підписана 12.02.2024 р.

Суддя: Аліна С.С.