Провадження № 2/229/1533/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Худіної О.О.

за участі секретаря Терещенко С.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області з Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 02.02.2007 р. Земельна ділянка під будинком приватизована позивачем згідно державного акту на право власності від 29.09.2011р. Відповідач - це сусід, якому належить будинок з госп.спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Так, відповідачем встановлений «глухий» паркан висотою 1,8 м. з листового шиферу з північного боку садиби позивача на відстані 1 м. від його будинку та щит з металопрофілю висотою 3,2 м. напроти вікна жилої кімнати будинку позивача. В той час коли «глухі» паркани можливо встановлювати тільки з боку вулиці. Встановлений відповідачем «глухий» паркан з щитом перешкоджають вільному переміщенню повітря в районі північної стіни будинку позивача та не надають змоги сонячному промінню потрапляти на фундамент та стіну будинку позивача. Це сприяє тому, що стіна та фундамент будинку позивача постійно вологі та покриті пліснявою, що руйнує будинок. Такий паркан повинен бути замінено на огорожу з сітки рабиця, а щит - демонтовано. Добровільно відповідач не бажає цього робити.

Позивач звертався зі скаргами на дії відповідача до органів місцевого самоврядування - Сіверської міськради Головного управління держпродспоживслужби в Донецькій області, які зафіксували факти порушень з боку відповідача, якому були направлені відповідні вимоги на усунення порушень. Але до теперішнього часу відповідач продовжує порушувати правила добросусідства. Згідно відповіді Головного управління держпродспоживслужби в Донецькій області відповідач порушує вимоги ДСТУ-Н Б В.2.6.-188-2013 (висота огорожі не повинна перевищувати 2 м. від рівня поверхні землі).

Комісією Сіверської міськради від 02.08.2018р. рекомендовано ОСОБА_2 демонтувати щит та замінити паркан між домоволодінням на такий, який би забезпечував достатню інсоляцію та провітрювання стіни будинку позивача (наприклад, із сітки-рабиці).

Також на відстані менше 4-х метрів від будинку позивача відповідач, приблизно в 2006 р., спорудив вигрібну яму на своїй прибудинковій території та по цей час її використовує, що не відповідає вимогам наказу МОЗ України №145 від 17.03.2011р. «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання населених місць» п.2.22, ст.22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення». Відстань від вигрібної ями до межі земельної ділянки повинна бути не менше 20 метрів.

Близькість вигрібної ями до будинку позивача - 4 м. негативно впливає на стан будинку позивача та сприяє його руйнуванню. Так, каналізаційні стоки з вигрібної ями відповідача течуть під будинок позивача, земля біля отмостки будинку в районі вигрібної ями постійно волога. Повітря в середині будинку постійно вологе, стіни фундамент будинку вражені пліснявою та грибком. Дерев`яна підлога у будинку через сирість із землі прогниває, фарба, якою пофарбована підлога в кімнатах підіймається та лущиться від вологи. Утворились дірки між стіною та плінтусом в кімнатах будинку.

Пліснява та грибок у приміщенні будинку шкодить здоров`ю позивача та членам його родини, які мешкають з ним. В кімнаті, зазначеній в технічному паспорті під номером № 1-6, в період опалювального сезону чути запах аміаку та каналізаційних нечистот. Це визиває великий дискомфорт, негативно впливає на психологічний стан.

Внаслідок вищезазначених порушень з боку відповідача біля північної стіни будинку позивача постійна сирість, внаслідок чого руйнується будинок, фундамент, отмостка. Через плісняву позивач кожен рік вимушений робити ремонт в будинку. Все це відбувається з 2007р. по цей час.

Добровільно усунити порушення та перенести вигрібну яму в інше місце відповідач не бажає. Протиправні дії відповідача спричиняють моральну шкоду позивачу, яку він оцінює в 125 тис. грн. Тому що позивач дуже страждає через те, що з вини відповідача руйнується його домівка, проживати в такій будівлі небезпечно для здоров`я та життя. Позивач повинен постійно прикладати додаткові зусилля для виконання ремонтних робіт, робіт по усуненню плісняви та грибка. Позивачу дуже страшно усвідомлювати, що його будинок руйнується через сирість. Він вже немолода людина, є інвалідом 2 групи та хоче спокійно проживати у своєму будинку.

У зв`язку з цим, просить суд зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати щит із металопрофілю висотою 3,2 м. розташований на межі земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 замінити «глухий» паркан із цільного листового шиферу на сітку - рабиця на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати існуючу вигрібну яму на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 , а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію за причинену моральну шкоду у розмірі 125 тис. грн.

10 січня 2020 року на адресу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 31.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами усунення перешкод в користування належною йому земельною ділянкою. В обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначив, що є власником земельної ділянки та житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На його думку відповідач ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 порушує правила добросусідства та спричиняє шкоду його нерухомості та його здоров`ю та здоров`ю його рідних. Так він вважає, що відповідачем встановлено глухий паркан висотою 1,8 м. з листового шиферу з північного боку його житлового будинку на відстані 1 м. та щит з металопрофілю висотою 3.2 м. напроти вікна жилої кімнати будинку позивача. Також він вважає, що існує причинно-наслідковий зв?язок між встановленням глухого паркану та тим що стіна та фундамент його будинку постійно вологі та покриті пліснявою, що руйнує будинок. Також позивач вважає, що відповідач у 2006 році на відстані менше 4-метрів спорудив вигрібну яму на своїй прибудинковій території та постійно використовує її, що є порушенням наказу МОЗ України №145 від 17.03.2011 року відповідно до якого відстань від вигрібної ями до межі земельної ділянки повинна бути не менше ніж 20 метрів. Також позивач вважає, що є причинно-наслідковий зв?язок між спорудженням вигрібної ями та тим, що у середині житлового будинку постійно вологе повітря, стіни та фундамент будинку вражені пліснявою та грибком, дерев`яна підлога у будинку через сирість із землі прогниває, фарба, якою пофарбована підлога в кімнатах підіймається та лущиться від вологи. Також позивач вважає, такими діями відповідача йому спричинена моральна шкода яку він оцінює у сумі 125 000,00 грн.

Дані позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи, є надуманими та не підлягають задоволенню з тих підставам, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з спорудами побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом 02.04.2002 року. Також згідно державного акту власності на право приватної власності на землю від 05.06.2002 року йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1230 га., що розташована за вищевказаною адресою. Житловий будинок по АДРЕСА_1 було збудовано у 1948 році, потім у 1960 році його придбали бабуся та дідусь відповідача, після їх смерті та оформлення спадщини будинок було перебудовано у 2002-2003 роках. Під час експлуатації вигрібної ями нарікань та зауважень з боку колишньої власниці ОСОБА_4 ніколи не було, позивач перед придбанням будинку у лютому 2007 році за 9000,00 гривень бачив його стан, знав про існування вигрібних ям та бачив шиферний паркан побудований за часів ОСОБА_4 . Таким чином, вигрібна яма (у зв?язку з відсутністю міської каналізації) на даній земельній ділянці перебудована ще у 2002-2003 роках, задовго до того, як власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 став позивач ОСОБА_1 і на дані правовідносини нe можуть розповсюджуватися норми наказу МОЗ України №145 від 17.03.2011 року «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання населених місць» п.2.22 та ст.22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», тому що вони були прийняті після виникнення даних правовідносин, а закон зворотної сили у часі не має. Також позивачем на підтвердження позовних вимог не надано жодного доказу що є причинно-наслідковий зв?язок між спорудженням вигрібної ями та тим, що у середині його житлового будинку постійно вологе повітря, стіни та фундамент будинку вражені пліснявою тa грибком, дерев`яна підлога у будинку через сирість із землі прогниває, фарба, якою пофарбована підлога в кімнатах підіймається та лущиться від вологи.

Також на території домоволодіння позивача знаходяться дві вигрібні ями, які самочинно збудовані ним на відстані 3 та 5 метрів від домоволодіння. Також дах належного позивачу будинку має дірки та тріщини, сам житловий будинок у зимовий період належним чином не опалюється, також у житловому будинку позивача мається підвал. Всі ці факти обумовлюють вологе повітря, плісняву та грибок, сирість та інше.

Позивачем не надано жодних доказів, що використанням вигрібної ями йому заподіяна моральна шкода, а сама сума моральної шкоди взята «зі стелі» (вартість всього житлового будинку позивача разом з спорудами складає 9000,00 грн., а заявлена моральна шкода 125000,00 грн.), не надано доказів проведення ремонтів, звернення до лікаря, додаткових зусиль для організації свого життя.

В той же час маються письмові докази підтверджуючі порушення позивачем норм наказу МОЗ України №145 від 17.03.2011 року «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання населених місць» п.2.22 та ст.22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» при планування та забудові прибудинкової території. У зв`язку з цим, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Любчик О.В. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу цивільної справи (від 24.11.2020 року) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та стягнення моральної шкоди, справу передано в провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Худіної О.О.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що згідно з ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2019 року у справі було відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2020 року підготовче провадження було закрите та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області (суддя Худіна О.О.) від 25 листопада 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області (суддя Худіна О.О.) від 9 лютого 2021 року по справі призначена судово будівельно - технічна експертиза, провадження у справі зупинено.

10 червня 2024 року на адресу Дружківського міського суду Донецької області з Донецького відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» надійшов лист з додатками, з якого вбачається, що об?єкт натурного обстеження (нерухомості) знаходиться на території Донецької області у зоні ведення активних бойових дій, що унеможливлює натурне обстеження об?єкту дослідження, та може спричинити умови настання нещасного випадку або надзвичайної ситуації, яка становить загрозу життю та здоров?ю судового експерта та супроводжуючих його учасників справи, на підставі п. 1.10 п. 1.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» затверджено наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998, № 53/5 (У редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012N? 1950/5) Донецьке відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» вимушене залишити дану ухвалу від 09.02.2021 про призначення судової експертизи без виконання, та повернути надані на дослідження матеріали цивільної справи.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.06.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та стягнення моральної шкоди, передано у провадження судді Дружківського міського суду Донецької області Худіної О.О.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 12 червня 2024 року провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання на 4 липня на 09-30 годину.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 4 липня 2024 року розгляд цивільної справи було відкладено.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, заяв та клопотань не надходило.

З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.5-6)

Із договору купівлі-продажу жилого будинку від 02.02.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 придбав жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.8)

Відповідно до акту огляду від 02.08.2018 комісією у складі заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_5 , спеціаліста І категорії з інвестиційних питань відділу економічного розвитку, торгівлі та інвестицій ОСОБА_6 , спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, благоустрою та розвитку інфраструктури ОСОБА_7 , спеціаліста відділу земельних відносин, екології та охорони природного середовища ОСОБА_8 , у присутності громадян ОСОБА_1 , що мешкає по АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , що мешкає по АДРЕСА_3 проведено огляд прибудинкових територій та межі між домоволодіннями по АДРЕСА_2 та 33 на предмет порушення правил добросусідства, за заявою гр. ОСОБА_1 від 17.07.2018. Між домоволодіннями на межі поруч із парканом встановлено конструкцію, яка представляє собою металевий щит, висотою 3,2 м напроти вікна жилої кімнати будинку гр. ОСОБА_1 , вигрібна яма на прибудинковій території домоволодіння по АДРЕСА_2 знаходиться на відстані 4 м від паркану та межі вищевказаних домоволодінь, під садовою доріжкою, вкрита бетонною плитою. Паркан, що розділяє земельні ділянки вищевказаних домоволодінь знаходиться на відстані 1 м від північної стіни будинку АДРЕСА_1 виготовлено з цільного листового шиферу висотою 1,8 м. Комісією запропоновано наступні шляхи вирішення питання щодо порушень правил добросусідства, рекомендовано гр. ОСОБА_2 демонтувати щит, який встановлено на межі домоволодінь, та перевищує норму, встановлену СН 441-72 (Висота огороджень повинна бути не більше 2 м.). Рекомендовано гр. ОСОБА_2 викачати вигрібну яму на своїй прибудинковій території для подальшого встановлення уточнених розмірів вигрібної ями та попередження можливих наслідків завдання шкоди. Рекомендовано гр. ОСОБА_2 замінити паркан між домоволодіннями на такий, який би забезпечував достатню інсоляцію та провітрювання (наприклад із сітки-рабиці). Рекомендовано гр. Щербатюку звернутися до санітарно-епідеміологічних служби для проведення експертизи на предмет порушення санітарних та будівельних норм, встановлення причинно-наслідкового зв?язку між існуючими способами використання земельних ділянок та настанням несприятливих наслідків, та розміру отриманої шкоди, з метою створення належної доказової бази для можливого подальшого звернення до суду на предмет порушення правил добросусідства.(а.с.11)

Також, відповідно до акту обстеження подвір`я та житлового будинку по АДРЕСА_1 від 15.05.2019 р. комісією було встановлено, що на момент комісійного обстеження вигрібні ями на подвір?ї розташовуються від житлової забудови гр. ОСОБА_1 на відстані 3м та 5м (при нормі від 15 метрів), що не відповідає вимогам наказу МОЗ України №145 від 17.03.2011 року «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання населених місць» п. 2.22 от 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», на відстані 3м. знаходиться колодязь, під будинком розташований підвал, в шиферному покритті будинку діра, в середині помешкання стеля та стіни вкриті темним плямами (грибок).(а.с.201)

Згідно ч.ч.1-3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч.2, 4 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В даному випадку, судом встановлено, що саме сторони є фактичними землекористувачами вказаних земельних ділянок, на яких розташовані належні їм домоволодіння.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Стаття 103 ЗК України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок тощо.

Тобто інститут земельних відносин добросусідства, є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Зі змісту ч. 1 ст. 103 ЗК України випливає, що перелік незручностей у користуванні земельною ділянкою, які мають вважатися порушеннями правил добросусідства, не є вичерпним.

Згідно частин першої - другої статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернулися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Частинами другою та третьою статті 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно з пунктом 9 частини першої, частини другої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Разом із цим, розташування і орієнтація житлових та громадських будинків повинні здійснюватися з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів та державних будівельних норм та стандартів.

Так, відстані до меж ділянки: згідно п. 3.25* ДБН 360-92 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Суд, для розв`язання спірного питання в даному випадку щодо влаштування огорожі, та її конструкції, застосовує положення наведеної статті 103 цього Кодексу щодо змісту «добросусідства» згідно концепції якого власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), та зазначає, що для встановлення порушень правил добросусідства достатньо відсутність згоди сусіда на зміну існуючої межової споруди у вигляді паркану.

В даному випадку, позивач стверджує, що відповідачем було встановлено «глухий» паркан висотою 1,8 м. з листового шиферу з північного боку садиби позивача на відстані 1 м. від його будинку та щит з металопрофілю висотою 3,2 м. напроти вікна жилої кімнати будинку позивачата близькість вигрібної ями до його будинку - 4 м. негативно впливає на стан будинку позивача та сприяє його руйнуванню.

Згідно п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

Як слідує зі змісту постанови Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року по справі № 6-180цс14 у спорі про знесення самочинного будівництва, позивач, звертаючись з позовом про захист порушених прав власника, не пов`язаних з позбавленням володіння власністю або вказаних прав, які з достатньою вірогідністю будуть порушені в майбутньому внаслідок незаконного будівництва іншої особи (ст.ст. 376, 391, 396 ЦК України) повинен довести, а суд встановити не тільки факт зведення відповідачем будівлі (споруди) з порушенням вимог закону, зокрема будівельних, санітарних, інших норм та правил, а й факт порушення внаслідок будівництва (реальної можливості порушення) прав, свобод чи інтересів самого позивача, що в сукупності є підставами для захисту його права, оскільки сам по собі факт незаконності будівництва не є достатньою підставою для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом частини четвертої статті 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За встановлених у судовому засіданні обставин справи та перевірки доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що відповідач чинив перешкоди позивачеві ОСОБА_1 , але на сьогодні відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, Сіверська міська територіальна громада з 24.02.2022 р. належить до території активних бойових дій, а отже враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо демонтування щита із металопрофілю висотою 3,2 м. розташованого на межі земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , а також заміни «глухого» паркану із цільного листового шиферу на сітку - рабиця на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , та демонтування вигрібної ями на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 , неможливо виконати з причин пов`язаних з активними бойовими діями, а тому враховуючи об`єктивні обставини, на теперішній час задоволення позовних вимог у цій частині не буде належним способом захисту порушених прав позивача. Однак, у зв`язку з встановленням факту порушення прав позивача відповідачем суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Керуючись ст. 316, 319, 391, 396 ЦК України, ст. 39, 91, 95, 96, 103, 104 ЗК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду складено у повному обсязі та підписано 21 серпня 2024 року.

Суддя Худіна О.О.