Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2376/19
Провадження № 4-с/332/2/24
Ухвала

Іменем України

13 лютого 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник за довіреністю ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу, -

Встановив:

21.12.2023 до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу.

Згідно змісту скарги, в Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні перебуває виконавче провадження № 59582067 з примусового виконання судового наказу по справі № 332/2376/19, провадження № 2-н/332/502/19, виданого 26.06.2019 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2019 до досягнення ним повноліття.

30.11.2023 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехою Павлом Володимировичем у виконавчому провадженні № 59582067 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь ОСОБА_3 за несплату аліментів понад 3 роки в розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 101 471,40 грн, що становить 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів.

Скаржник вважає, що дії старшого державного виконавця незаконні, а винесена ним постанова підлягає скасуванню з тих причин, що заборгованість зі сплати аліментів скаржник погашає по-можливості. У період з червня 2019 року по 24.01.2023 він не мав офіційної роботи, заробляв як міг, не мав змоги отримати офіційне працевлаштування, бо має захворювання «псоріаз», що періодично приймає прогресуючу стадію, загострюється, має тяжкий перебіг. З причини наявності в нього цього діагнозу він не може отримати позитивний висновок після проходження первинного медичного огляду для працевлаштування.

За можливості, з періодичністю в декілька разів на рік, він віддавав ОСОБА_3 на руки грошові суми на утримання сина. Також, кошти на утримання сина передавали баба та дядько скаржника, а також його мати при зустрічі зі стягувачем.

В грудні 2022 року він звернувся до ТЦК та СП Шевченківського району м. Запоріжжя з метою добровільної мобілізації до лав ЗСУ. З 24.01.2023 і по теперішній час він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Він не знав про те, що державний виконавець не направив судовий наказ до його місця служби.

Тобто він умисно не ухилявся від сплати аліментів, а просто не мав реальної можливості виконувати свої зобов`язання в повній мірі. Вважав, що аліменти відраховуються фінансовою частиною за місцем його служби. Крім того, його не викликали до державної виконавчої служби як боржника, не просили надати підтверджуючі документи про сплату аліментів або пояснення за фактом невиконання вимог судового наказу. Також він не отримував розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на дату винесення постанови про накладення штрафу.

На підтвердження своїх доводів ним долучені копії відповідних документів.

Окрім зазначеного, вважає, що державним виконавцем не було здійснено усіх необхідних й достатніх дій для стягнення заборгованості, а саме не було направлено судового наказу до його теперішнього місця служби військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, він вважає, що оскаржувана постанова від 30.11.2023 ВП № 59582067 про накладення на нього штрафу в розмірі 101 471,40 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Від представника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшов відзив на скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволенні скарги з тих підстав, що 12.07.2016 до відділу надійшла заява від стягувача та виконавчий документ. Державним виконавцем 17.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59582067 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 24782. 30.11.2023 складено розрахунок заборгованості станом на 31.10.2023, сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 206 571,60 грн, а з моменту пред`явлення складає 202 942,80 грн. Державним виконавцем 30.11.2023 винесено постанову про накладання штрафу за період з 12.07.2019 по 31.10.2023 у розмірі 101 471,40 грн. Окрім того, за вказаний період боржником аліменти не сплачувались. 09.02.2024 до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_3 від 09.02.2024 щодо сплати грошових коштів, в якій зазначено «вважати як допомога на дитину від баби, дядька та від боржника не зараховувати в сплату аліментів».

Від представника скаржника, яка діє за довіреністю ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить задовольнити вимоги скаржника у повному обсязі.

Від представника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехи П.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_3 належним чином повідомлялась про день та час розгляду скарги, до суду не з`явилась, жодних клопотань та пояснень від неї не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні матеріали справи, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.06.2019 Заводським районним судом м. Запоріжжя виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2019 до досягнення ним повноліття (а.с. 36, 55).

На виконання цього судового наказу 17.07.2019 відкрито виконавче провадження № 59582067.

Постановою про накладення штрафу від 30.11.2023 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехою П.В. постановлено накласти на боржника штраф на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 101 471,40 грн у зв`язку з тим, що в нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 3 роки (а.с. 38).

Вказана постанова боржником отримана, про що він безпосередньо сам зазначає у своїй скарзі (а.с. 39).

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Матеріали справи не містять та учасниками справи не надано інформації щодо того, що у встановлений чинним законодавством термін сторони виконавчого провадження, скаржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_3 , повідомляли державного виконавця про періодичне часткове погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів.

Навпаки, 09.02.2024 з боку стягувача надійшла заява про те, що кошти, що направлялись на її адресу від баби та дядька заявника, є допомогою на дитину, а не зазначені як аліменти (а.с. 65).

З розрахунку заборгованості, долученого до відзиву на скаргу, вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів почала виникати з червня 2019 року і до жовтня 2023 року лише зростала. У зазначений вище період боржником не було внесено жодного платежу зі сплати аліментів (а.с. 66).

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів (абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік (абз. 4 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі судових наказів.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідна заява стягувача наявна у матеріалах справи (а.с. 64).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з чим його вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник за довіреністю ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , особа, дії якої оскаржуються Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (ч. 1 ст. 261 ЦПК України) та може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя О.С. Яцун