ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6816/24 Справа № 205/6823/20 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Забари А.В. на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 травня 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Полякова Валерія Віталіївна, ОСОБА_2 , про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною скаргою. В обґрунтування посилалася на те, що стягувач для примусового виконання рішення по справі № 205/6823/20 звернулась із заявою про відкриття виконавчого провадження від 18 грудня 2022 року, сума стягнення 6 039,00 грн. 04 січня 2024 року державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляковою В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73711628 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості 6 039,00 грн. Також 04 січня 2024 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладені арешти на всі кошти боржника, в т.ч. на рахунок, на який боржник отримувала заробітну плату та пенсію. Вказані постанови скаржник не отримувала. Оскільки боржник була обмежена в отриманні коштів, які є єдиним засобом існування, на адресу виконавчої служби направлялось клопотання від 22 січня 2024 року, в якому боржник просила зняти арешт з рахунків, а саме: відкритий в АТ «Райффайзен Банк» картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_1 в UAN для зарахування заробітної плати та інших платежів відповідно до законодавства України та до вказаного рахунку випущено платіжну картку Visa Classic Inst № НОМЕР_2 , термін дії до 30.04.2025, що підтверджується довідкою № 81-23/2/1376 від 08.01.2024р.; відкритий АТ «Райффайзен Банк» картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_3 в UAN для зарахування заробітної плати та інших платежів відповідно до законодавства України та до вказаного рахунку випущено платіжну картку Visa Fishka № НОМЕР_4 , термін дії до 31.07.2023, що підтверджується довідкою № 81-23/2/1381 від 08.01.2024р. На підтвердження того, що вказані рахунки є спеціальними та призначеними для отримання пенсії та заробітної плати боржник надала довідки від банку № 81-23/2/1376 від 08.01.2024 року та 81-23/2/1381 від 08.01.2024 року. Проте державний виконавець все одно сформувала платіжну інструкцію про списання із рахунку боржника для отримання пенсії грошових коштів у розмірі 7 011,90 грн. На адресу державного виконавця засобами електронної пошти 22 січня 2024 року направлялось клопотання, у якому скаржник просила зняти арешт, накладений на рахунок боржника, на який вона отримувала заробітну плату. Клопотання було проігнороване та арешт знято не було, а натомість державний виконавець стягнула всі кошти, поставивши боржника в скрутне матеріальне становище. Скаржник не має іншого засобу існування, аніж заробітна плата та пенсія. Скаржник вважає, що такі дії державного виконавця як по накладенню арешту на її рахунок для зарахування заробітної плати та пенсії, так і формування платіжної інструкції про списання, та списання з такого рахунку всієї суми є протиправними діями державного виконавця, які виходять за межі законодавчих приписів.

Просила визнати дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В. по накладенню арешту на рахунки скаржниці для зарахування пенсії та заробітної плати протиправними;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП № 73711628 від 04 січня 2024 року;

- визнати бездіяльність державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В. по не зняттю арешту з рахунків скаржниці для зарахування пенсії та заробітної плати протиправною;

- визнати дії державний виконавець Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В. по списанню коштів із рахунку НОМЕР_5 в розмірі 7 011,90 грн. протиправними;

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 травня 2024 року в задоволенні скарги відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника за виконавчими документами може бути утримано щомісячно до повного погашення заборгованості по 20%. Накладення арешту на рахунок заробітної плати та формування платіжної інструкції на списання коштів є протиправним. Апелянт зверталася до виконавця із заявою про те, що рахунок,на який накладено арешт є спеціальним для заробітної плати,однак виконавець проігнорував її звернення, не зняв арешту, а навпаки списав всі кошти, чим поставив у скрутне фінансове становище. Вважає,що судом неправильно прийнято відзив на скаргу, на стадії оскарження дій виконавця нормами ЦПК не передбачено. Також неправильно були прийняті судом письмові пояснення стягувача. Апелянтом було заявлено відвід судді, однак він залишився без задоволення, хоча суддею затягувався розгляд справи.

Також судом першої інстанції помилково стягнуто витрати на правову допомогу стягувачеві. Ст.452 ЦПК України відшкодування судових витрат стягувачу не передбачено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить судове рішення залишити без змін,як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник ОСОБА_2 надала письмові пояснення, в яких просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін,як законну та обґрунтовану.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 адвокат Кадникова Л.Г.. ОСОБА_1 та її адвокат в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання документів в електронному суді (а.с.38 т.2).

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не доведено, що її рахунки, на які за постановою виконавця було накладено арешт та з яких стягнуто грошові кошти, мають спеціальний режим використання, та на такі рахунки за законом заборонено накладення арешту та звернення стягнення на кошти, які знаходяться на цих рахунках. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 станом на 29.01.2024 року не мала офіційного місця працевлаштування та не отримувала пенсію, тобто нею не доведено, що кошти на її рахунках належали до заробітної плати та пенсії.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

Полякової В.В. від 04 січня 2024 року по ВП № 73711628 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 205/6823/20, виданого Ленінським районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6 039,00 грн.

Постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В. від 04 січня 2024 року по ВП № 73711628 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 603,90 грн.

Також 04 січня 2024 року державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляковою В.В. по ВП № 73711628 винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 7 011,90 грн.

Згідно з довідкою АТ «Райффайзен Банк» № 81-23/2/1376 від 08 січня 2024 року, ОСОБА_1 21 вересня 2012 року в АТ «Райффайзен Банк» відкрито картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_1 в UAN для зарахування заробітної плати та інших платежів відповідно до законодавства України та до вказаного рахунку випущено платіжну картку Visa Classic Inst № НОМЕР_2 , термін дії до 30.04.2025. Станом на 08 січня 2024 року залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 складає 25 338,77 UAN.

Відповідно до довідки АТ «Райффайзен Банк» № 81-23/2/1381 від 08.01.2024р., ОСОБА_1 11 вересня 2017 року в АТ «Райффайзен Банк» відкрито картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_3 в UAN для зарахування пенсії та інших платежів відповідно до законодавства України та до вказаного рахунку випущено платіжну картку Visa Fishka № НОМЕР_4 , термін дії до 31.07.2023. Станом на 08 січня 2024 року залишок коштів на рахунку № НОМЕР_3 складає 11 808,29 UAN.

23 січня 2024 року державному виконавцю Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляковій В.В. представником боржника ОСОБА_1 подано клопотання про зняття арешту з рахунків.

У відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.01.2024 року № 03-2/36941/3 зазначено, що на підставі отриманих відповідей від Податкової служби, ПФУ та МВС боржник ОСОБА_1 станом на 29.01.2024 року не має офіційного місця працевлаштування, не отримує пенсію в жодному органі ПФУ, не має офіційно зареєстрованих на праві власності транспортних засобів. Вказано, що для зняття арешту з коштів боржнику або звернутись до Відділу із заявою про визначення поточного рахунку боржника із додатками у вигляді копії паспорту, РНОКПП та довідки з банку за реквізитами рахунку, який боржник пропонує визначити поточним, або на електронну адресу Відділу (а.с. 98-100).

З рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_6 стягнуто: на рахунок стягувача ОСОБА_2 у ВП № 73711628 кошти в розмірі 6 039,00 грн. на підставі платіжної інструкції № 2320 від 07 лютого 2024 року; виконавчий збір у розмірі 603,90 грн. на підставі

платіжної інструкції № 2321 від 07 лютого 2024 року та витрати виконавчого провадження в розмірі 69,00 грн. на підставі платіжної інструкції № 2319 від 07 лютого 2024 року.

Постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Полякової В.В. від 31 січня 2024 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 205/6823/20,

виданого 18 грудня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6 039,00 грн. закінчено у зв`язку з повним виконанням рішення. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 105-106).

Судом першої інстанції встановлено, що 04 січня 2024 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 205/6823/20, виданого Ленінським районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6 039,00 грн.. При відкритті провадження державним виконавцем з метою виконання судового рішення було накладено арешт на кошти боржника. При виконанні судового рішення арешт було знято.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при накладенні арешту на кошти боржника, відмові в знятті арешту та стягненні суми боргу за судовим рішенням держаним виконавцем порушень положень Закону України «Про виконавче провадження» допущено не було, а тому відсутні підстави для визнання дій та бездіяльності державного виконавця протиправними та скасування постанови про арешт коштів боржника.

Є безпідставним аргумент апелянта про те, що із заробітної плати боржника за виконавчими документами може бути утримано щомісячно до повного погашення заборгованості по 20%, не дивлячись на це виконавцем стягнуто суму боргу в повному розмірі.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику. Розмір, який із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості становить по 20% в місяць. (статті 69,70 Закону).

Таким чином обмеження відрахувань встановлено лише при зверненні стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника,коли виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

У справі, що розглядається, стягнення було звернуто на кошти боржника, що знаходились на рахунках у банку і не є заробітною платою боржника. За інфомацією Податкової служби боржник ОСОБА_1 станом на 29.01.2024 року не мала офіційного місця працевлаштування, зазначене нічим не спростовується. Боржник, звертаючись до виконавця з заявою про зняття арешту на кошти на рахунку, не надав підтверджуючі документи, що на рахунку знаходиться заробітна плата. В такому випадку зазначені обмеження в розмірі стягуваних сум на виниклі правовідносини не розповсюджується.А тому виконавцем правильно було стягнуто всю суму заборгованості в межах суми коштів,які знаходилися на рахунку.

Судом першої інстанції перевірялися доводи про те, що накладення арешту на рахунок заробітної плати заборонено діючим законодавством. Судом першої інстанції правильно

встановлено, що банківський рахунок, з якого були списані кошти на виконання судового рішення не є спеціальним.Таких доказів не надано заявником, крім того про це не зазначено і банком.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення

стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

За інформацією АТ «Райффайзен Банк» ЛагодіТ.Є. відкрито картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_1 в UAN для зарахування заробітної плати та інших платежів та картковий рахунок фізичної особи № НОМЕР_3 в UAN для зарахування пенсії та інших платежів відповідно до законодавства України. Банк не зазначив, що вказані рахунки мають спеціальний режим використання, відносяться до спеціальних та інші рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, Банк прийняв до виконання постанову виконавця про арешт коштів, що знаходяться на рахунках боржника, не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що свідчить про відсутність спеціального статусу рахунку, звернення стягнення на які заборонено законом.

Доказів того, що банківський рахунок відноситься до спеціального, заявником не надано.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Виконавець не отримав документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, а тому правильно не зняв арешт за заявою боржника.

За встановлених обставин не зняття виконавцем арешту з коштів за заявою боржника не є порушенням виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність обставин, які викладені в заяві, та які б давали підстави для визнання дій виконавця протиправною.

При зазначених обставинах виконавець діяв в межах своїх повноважень, визначених пунктом 7 частини третьої статті 18 та статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що неправомірності дій державного виконавця з накладення арешту на рахунок боржника та оформлення платіжної інструкції для списання коштів не було встановлено. Після виконання судового рішення державним виконавцем 31.01.2024 року було знято арешт з рахунків боржника.

Посилання на те, що судом першої інстанції неправильно прийнято відзив на скаргу та письмові пояснення стягувача, так як на стадії оскарження дій виконавця нормами ЦПК це не передбачено, не може бути прийнятим до уваги.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пояснення в справі сторонами може бути надано також в письмовому вигляді. Надання відзиву на скаргу та письмових пояснень стягувачем не суперечить нормам цивільного процесуального законодавства. А тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови в прийнятті відзиву на скаргу та письмових пояснень стягувача.

Доводи про те, що судом першої інстанції помилково стягнуто витрати на правову допомогу стягувачеві, так як статтею 452 ЦПК України відшкодування судових витрат стягувачу не передбачено, є необґрунтованими.

В скарзі заявником зазначено державного виконавця та стягувача ОСОБА_3 , які є учасниками справи, що узгоджується з положеннями статтей 447,450 ЦПК України.

Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Професійна правнича допомога належить до витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони(статті 133,137 ЦПК).

КузнецоваЛ.М., як учасник справи, скористалася своїм правом на правничу допомогу. Оскільки в задоволенні скарги відмовлено, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з заявника витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 368,375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Забари А.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: