Номер провадження 2/754/4150/24
Справа №754/8311/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2024 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Панченко О.М.

за участю секретаря судових засідань Сарнавського М.О.

за участі представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Хитрової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Приватний виконавець Хоменко Вадим Валерійович про зняття арешту зі спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Приватний виконавець Хоменко Вадим Валерійович про зняття арешту зі спадкового майна. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_4 , яка за життя заповіт не склала. Станом на момент смерті її матері належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та 83/100 частини квартии АДРЕСА_2 . У встановлений статтею 1270 ЦК України строк позивачка подала до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори (далі - нотаріальна контора) заяву про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови стало те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта було внесено відомості про арешт на все майно ОСОБА_4 . Підставою виникнення обтяження зазначено постанови про арешт майна від 09.06.2015 року, від 06.08.2018 року винесені державним виконавцем Деснянського РВДВС та постанова приватного виконавця Хоменка В.В. від 30.07.2021 року. Як встановила позивач з ЄДРВП станом на сьогодні провадження де кредитоом є АТ КБ "ПриватБанк" завершені, водночас виконавче провадження приватного виконавця НОМЕР_2 відкрите, кредитором є АТ "Альфа Банк", правонаступником якого є АТ "СенсБанк". Приватний виконавець листом від 30.04.2024 року та Деснянський РВДВС листом від 01.05.2024 року відмовили представнику позивача у наданні будь-якої інформації та знятті арештів у зв`язку з тим, що позивач не є стороною виконавчих проваджень. Просила суд: - зняти арешт накладений постановою Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 09.06.2015 р., серія та номер НОМЕР_3/18 на нерухоме майно ОСОБА_4 ; - зняти арешт накладений постановою Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 06.08.2018 р., серія та номер НОМЕР_4 на нерухоме майно ОСОБА_4 ;- зняти арешт, накладений постановою приватного виконавця Хоменка В.В. від 30.07.2021 року, серія та номер НОМЕР_5 на нерухоме майно ОСОБА_4 ;- виключити відомості про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано докази у справі.

17.07.2024 року приватним виконавцем Хоменко В.В. до суду направлено матеріали виконавчого провадження АСВП НОМЕР_2.

26.07.2024 року від представника відповідача АТ КБ "ПриватБанк" до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві.

07.08.2024 року представником відповідача АТ КБ "Приват Банк" направлено до суду розрахунок заборгованості ОСОБА_4 та виписку по рахунку № НОМЕР_1 на якому обліковуються всі погашення по договору.

09.08.2024 року, 22.10.2024 року, 04.11.2024 року від представника Деснянського ВДВС у м. Києві надійшли відповіді на запит суду в яких зазначається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на виконанні перебувало:

- виконавче провадження АСВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №910/5230/15-г від 27.04.2015 р., що видав Господарський суд м. Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 55665.42 грн. у період з 09.06.2015 року по 30.12.2020 року. 30.12.2020 року державним виконавцем керуючись нормами п. 2 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Кошти згідно вище зазначеного виконавчого провадження не стягнуто, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено;

- виконавче провадження АСВП НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №910/5230/15-г від 27.04.2015 р., що видав Господарський суд м. Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 55575.42 грн. у період з 06.08.2018 року по 30.12.2020 року. 30.12.2020 року державним виконавцем керуючись нормами п. 2 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Кошти згідно вище зазначеного виконавчого провадження не стягнуто, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову та прпосила суд про їх задоволення з підстав, що викладені у ньому.

Представник відповідача АТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у позовних вимогах з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, повідомлені про день та час розгляду справи належним чином. Від представника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та приватного виконавця Хоменка В.В. до суду надійшли листи з проханням проводити розгляд справи без їх участі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і убачається з письмових матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка за життя заповіт не склала. Станом на момент смерті матері позивачки належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та 83/100 частини квартии АДРЕСА_2 .

У встановлений статтею 1270 ЦК України строк позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови стало те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта було внесено відомості про арешт на все майно ОСОБА_4 . Підставою виникнення обтяження зазначено постанови про арешт майна від 09.06.2015 року, від 06.08.2018 року винесені державним виконавцем Деснянського РВДВС та постанова приватного виконавця Хоменка В.В. від 30.07.2021 року.

Згідно з довідкою виданою державним нотаріусом Прядко Т.А. спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 27.02.2023 року за №216/2023 на підставі претензії АТ "Сенс Банк".

Згідно матеріалів виконавчого провадження АСВП НОМЕР_2, які містяться в матеріалах справи (а.с. 51-130) до приватного виконавця Хоменка В.В. звернувся представник АТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є АТ "Сенс Банк" із заявою про відкриття провадження за виконавчим листом виданим Деснянським районним судом м. Києва від 12.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором від 14.02.2008 року, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 18750.00 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 10229.09 доларів США.

Постановою приватного виконавця від 30.07.2021 року відкрито виконавче провадження.

Постановою приватного виконавця від 30.07.2021 року арештовано кошти боржника.

18.10.2021 року, 30.11.2021 ОСОБА_4 направлено вимоги приватного виконавця про сплату боргу та витрат на проведення виконавчих дій.

21.10.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт мацйна (коштів) боржника на яке звернуто стягнення, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Вказане майно передано на реалізацію до Системи електронних торгів арештованим майном.

01.02.2022 року до приватного виконавця Хоменка В.В. звернувся представник АТ "Альфа Банк" із заявою про отримання акту про реалізацію предмета іпотеки - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з актом про передачу майна від 02.02.2022 року ВП НОМЕР_2 складеного приватним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №754/182/18 виданий 12.07.2021 року, в ході примусового виконання вказаного вище документа приватним виконавцем було арештовано та передано на реалізацію до ДП "СЕТАМ" нерухоме майно ОСОБА_4 , а саме 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Даний акт від 02.02.2022 року про передачу майна є підставою для реєстрації права власності стягувача АТ "Альфа Банк" у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Постановою приватного виконавця від 02.02.2022 року передано стягувачу АТ "Альфа-Банк" в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №754/182/18 від 12.07.2021 року - 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, 09.08.2024 року, 22.10.2024 року, 04.11.2024 року від представника Деснянського ВДВС у м. Києві надійшли відповіді на запит суду в яких зазначається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на виконанні перебувало:

- виконавче провадження АСВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №910/5230/15-г від 27.04.2015 р., що видав Господарський суд м. Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 55665.42 грн. у період з 09.06.2015 року по 30.12.2020 року. 30.12.2020 року державним виконавцем керуючись нормами п. 2 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Кошти згідно вище зазначеного виконавчого провадження не стягнуто, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено;

- виконавче провадження АСВП НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №910/5230/15-г від 27.04.2015 р., що видав Господарський суд м. Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 55575.42 грн. у період з 06.08.2018 року по 30.12.2020 року. 30.12.2020 року державним виконавцем керуючись нормами п. 2 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Кошти згідно вище зазначеного виконавчого провадження не стягнуто, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є :1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (яка померла), після її смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Арешт на майно боржника було накладено органом виконавчої служби у 2020 році, а приватним виконавцем у 2021 році, на момент звернення до суду з цим позовом та вирішення спору виконавче провадження здійснюється, виконавчий лист №754/182/18 виданий 12.07.2021 року перебуває на виконанні.

Судом встановлено, що виконавче провадження № НОМЕР_5 здійснюється приватним виконавцем, згідно з актом про передачу майна від 02.02.2022 року ВП НОМЕР_2 складеного приватним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №754/182/18 виданий 12.07.2021 року, в ході примусового виконання вказаного вище документа приватним виконавцем було арештовано та передано на реалізацію до ДП "СЕТАМ" нерухоме майно ОСОБА_4 , а саме 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Даний акт від 02.02.2022 року про передачу майна є підставою для реєстрації права власності стягувача АТ "Альфа Банк" у порядку, передбаченому чинним законодавством. Постановою приватного виконавця від 02.02.2022 року передано стягувачу АТ "Альфа-Банк" в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №754/182/18 від 12.07.2021 року - 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи правові підстави позову, а також зважаючи на все викладене вище, суд приходить до висновку, що позов у цій справі не підлягає задоволенню.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 10, 12, 76-81, 102, 110, 133, 141, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Приватний виконавець Хоменко Вадим Валерійович про зняття арешту зі спадкового майна, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Панченко