Справа № 148/169/24
Провадження №2-о/148/39/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка подана в її інтересах та від її імені представником, адвокатом Кравець Вітою Анатоліївною, заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

встановив:

Адвокат Кравець В.А. в інтересах ОСОБА_3 звернулася в суд з вказаною вище завою. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що близько двох років тому заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали зустрічатися та проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 . Влітку 2023 року у них народився син. Після народження сина ОСОБА_2 почав зловживати алкоголем. Крім того, в стані алкогольного сп`яніння почав постійно хватати співмешканку за руки, ноги чи шию, від чого в неї залишались синці, у зв`язку із чим ОСОБА_1 розірвала стосунки з ОСОБА_2 . Після розриву стосунків ОСОБА_2 весь час переслідує ОСОБА_1 , ходить за нею в школу та в дитячий садок, які відвідують діти потерпілої. Кривдник постійно пише Жанні смс-повідомлення, в яких містяться погрози. Нещодавно ОСОБА_2 проник до помешкання ОСОБА_1 і остання до ранку не мала змоги ні викликати поліцію, ні вигнати його з будинку.

Неодноразово ОСОБА_1 зверталась до поліції. Зокрема, на її заяви щодо ОСОБА_2 виносились термінові заборонні приписи стосовно кривдника, складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, за якими останній Тульчинським районним судом Вінницької області був неодноразово притягнутий до відповідальності (справа №148/15/24, справа №148/1600/23, справа №148/498/23, справа №148/2227/23, справа №148/1247/23, справа №148/30/24).

Зазначає, що ані наявність заяв про вчинення адміністративних правопорушень, що пов`язані з домашнім насильством, ані наявність термінових заборонних приписів, ані наявність численних протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених як ч. 1, та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ані наявність постанов суду про притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 КУпАП, ані ймовірність настання відповідальності за вчинені правопорушення, не впливають належним чином на заінтересовану особу та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо заявниці. Так, ОСОБА_4 продовжує і далі систематично проявляти безпідставні прояви агресії щодо заявниці. Таким чином, ОСОБА_1 є особою, яка зазнала домашнього насильства.

ОСОБА_2 вчиняє насильство щодо ОСОБА_1 протягом тривалого часу, не зважає на заходи. вжиті поліцією і судом. Після кожного рішення суду він і надалі погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється.

Зважаючи на це, заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_5 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою. Вказане стало підставою звернення до суду, в якому представник в інтересах ОСОБА_6 просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , а саме: - заборонити наближення на 100 м до місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні представник заявника, адвокат Кравець В.А. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Заявниця ОСОБА_1 пояснила, що вона з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі не перебуває та не перебувала. Спільно проживали три роки в будинку, який належить їй, за адресою: АДРЕСА_1 . У них є спільний син ОСОБА_7 , якому 6 місяців. ОСОБА_2 протягом останніх двох років періодично вчиняє відносно неї домашнє насильство, ображає її трьох малолітніх дітей. До 09.01.2024 діяв терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_2 , винесений 30.12.2023. Однак ОСОБА_2 приходив до них, вчиняв скандали, дзвонив. 20.01.2024 вона знов викликала працівників поліції. Тоді ж був винесений терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_2 . Просили заяву задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти видання обмежувального припису стосовно нього. Пояснив, що інколи в них з ОСОБА_1 періодично виникали сварки. Вважає, що вона таким чином хоче заборонити йому спілкуватися з сином та брати участь в його вихованні.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

В судовому засіданні згідно копії витягу з реєстру територіальної громади судом встановлено, що місце проживання заявника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Сторони є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18.07.2023 Тульчинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12).

З дослідженого в судовому засіданні адміністративного матеріалу №148/498/23 судом встановлено, що 27.03.2023 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні домашнього насильства за наступних обставин. 08.03.2023 близько 22:00 години ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ображав нецензурною лайкою, шарпав за руки, намагався вчинити бійку зі співмешканкою ОСОБА_1 . На Розпутного накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. (а.с. 12, 13).

Крім того, в судовому засіданні досліджений адміністративний матеріал №148/1247/23 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. В даному адміністративному матеріалі наявна копія термінового заборонного припису від 20.06.2023, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання ОСОБА_1 , заборонено вхід та перебування в місці ОСОБА_6 проживання та в будь-який спосіб контактувати з нею (а.с. 7). З копії постанови Тульчинського районного суду №148/1247/23 від 30.08.2023 встановлено, що 20.06.2023 о 20:45 год. по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , перебуваючи в п`яному вигляді, ображав свою співмешканку ОСОБА_1 нецензурними словами, штовхав, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 18).

Також в судовому засіданні досліджений адміністративний матеріал №148/1600/23 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. З копії постанови Тульчинського районного суду №148/1600/23 від 12.09.2023 встановлено, що ОСОБА_2 05.08.2023 близько 02:11 год., за місцем свого проживання, перебуваючи у п`яному вигляді, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_1 . Його визнано винним у вчиненні домашнього насильства, вчиненого повторно, та накладено стягнення у виді громадських робіт строком 50 (п`ятдесят) годин (а.с. 18).

Крім того, в судовому засіданні досліджений об`єднаний адміністративний матеріал №148/15/23 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. В даному адміністративному матеріалі наявна копія термінового заборонного припису від 24.12.2023, згідно якого ОСОБА_2 заборонено вхід та перебування в місці проживання ОСОБА_1 та в будь-який спосіб контактувати з нею (а.с. 8). Також в даному адміністративному матеріалі наявна копія термінового заборонного припису від 30.12.2023, згідно якого ОСОБА_2 заборонено вхід та перебування в місці проживання ОСОБА_1 (а.с. 24). З копії постанови Тульчинського районного суду №148/15/23 від 17.01.2024 встановлено, що 24.12.2023 близько 21:30 години, ОСОБА_2 , перебуваючи в п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що проявилось у висловлюванні нецензурною лайкою на підвищених тонах щодо ОСОБА_1 , з якою проживає. Він же 30.12.2023 близько 12:00 години, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , ображав нецензурною лайкою співмешканку ОСОБА_1 , чим вчинив насильство у сім`ї психологічного характеру. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт. (а.с. 36).

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно п.п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Пунктами 5, 6 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, особи, які мають спільну дитину (дітей).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд доходить висновку, що домашнє насильство з боку ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 носить постійний та регулярний характер.

Так, в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо колишньої співмешканки ОСОБА_1 за адресою її проживання: АДРЕСА_1 . Вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи не виключаються та є реальними.

Тому для забезпечення ефективного захисту слід застосувати обмежувальний припис, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; в будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 , в тому числі вести телефонні переговори, контактувати особисто чи через третіх осіб, строком на шість місяців.

Щодо інших заявлених вимог, а саме: заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборонити вести листування, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, то заявником на підтвердження існування даних обставин належних та допустимих доказів не представлено. А тому в цій частині підстав для задоволення заяви суд не вбачає.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 .

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. 265, 350-6 ЦПК України, ст. ст. 1, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- в будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 , в тому числі вести телефонні переговори, контактувати особисто чи через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису протягом шести місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису в частині судового збору, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне рішення складено 29.01.2024.

Суддя Л.А. Штифурко