Провадження № 22-ц/802/1116/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В.,

секретар Ганжа М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцькводоканал» про визнання дій протиправними, заборону вчиняти дії та відшкодування шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2024 року,-

встановив:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до КП «Луцькводоканал» покликаючись на такі обставини.

КП «Луцькводоканал» безпідставно заявило вимогу про стягнення боргу у справі № 161/19476/24.

Відповідач не надав доказів: законності здійснення діяльності із надання послуг по водопостачанню та водовідведенню, перебування у власності, господарському віданні чи користуванні системи централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема, до квартири АДРЕСА_1 , відповідності державним санітарним нормам якості води,розрахунків тарифів на надання послуг.

Зазначає що протиправними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої передбачене нормами статей 23.1167 ЦК України, статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Просив суд визнати протиправними дії КП «Луцьководоканал» щодо здійснення ним діяльності із надання послуг з водопостачання та водовідведення, щодо застосування тарифів на послуги з питного водопостачання без належних розрахунків, заборонити відповідачу здійснювати діяльність із надання послуг по водопостачанню та водовідведенню, стягнути на його користь 452618 грн моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11 вересня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимога позивача про визнання дій неправомірними є неефективним способом захисту права, вимога про відшкодування моральної шкоди - безпідставна.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції. В апеляційній скарзі з посиланням на приписи статей 14, 16 ЦК України вказує на помилковість висновків суду, викладених в рішенні. Вважає безпідставним та необгрунтованим застосування судом висновків окремих постанов Верховного Суду у справах з відмінними правовідносинами, вказує, що суд неповно з`ясування обставин, що мають значення для справи; не довів обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 15.11.2024, тобто, дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

КП «Луцькводоканал» здійснює діяльність з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, отримало безстрокову ліцензію на право здійснення такої діяльності (а.с. 18).

Вищевказана ліцензія видана КП «Луцькводоканал» відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 №307

Тарифи на послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для відповідача затверджено постановою НКРЕКП від 22.12.2021 №2867.

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа №161/10476/24 за позовом КП «Луцькводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Ухвалою суду від 29.07.2024 провадження в цій справі зупинене до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №161/13758/24 (дані Єдиного державного реєстру судових рішень).

Відповідно до приписів частин першої-другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивач ОСОБА_1 не довів порушення його прав відповідачем, не подав доказів щодо неправомірності оскаржених позивачем дій, обставин заподіяння моральної шкоди та правових підстав для її відшкодування.

Викладені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції. Посилання на норми статей 14,16 ЦК України, статтю 2 ЦПК України, статтю 13 Конституції України зводяться до суб`єктивного тлумачення позивачем цих норм та помилкового бачення ОСОБА_1 щодо порядку їх застосування судом при розгляді справи.

Аргументи апеляційної скарги про помилкове посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №20/8618/15 апеляційний суд відхиляє, оскільки Луцький міськрайонний суд, мотивував посилання на цю постанову у зв`язку із «близьким за правовою логікою висновок» та не зазначав про схожість правовідносин у справах. Узагальнено заперечуючи посилання суду першої інстанції на інші правові висновки Верховного Суду, позивач не зазначив, у чому неправильність таких мотивів суду.

Частково виклавши в апеляційній скарзі зміст статті 376 ЦПК України, ОСОБА_1 не вказав, яких саме обставин, які мають значення для справи, не з`ясував суд, які із обставин суд помилково вважав встановленими.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до приписів статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду в даній справі - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, колегія суддів

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: