Справа № 472/528/24
Провадження №2/472/224/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановський А.О.,

при секретарі Щербини О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду селища Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2024 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що 24.12.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом ДРАЦС Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 53. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.05.2024 року (справа № 472/403/24), який позивачем отримано 23.05.2024 року, з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 стягнено аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 29.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття

Позивач ОСОБА_3 не працює, має середній щомісячний дохід від разових заробітків в розмірі 6000,00-7000,00 грн., при цьому майже половину щомісяця витрачається на комунальні послуги (за електропостачання, за спожитий газ, за розподіл газу, за телекомунікаційні послуги) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає позивач. Тобто, середньомісячний дохід позивача ОСОБА_3 за виключенням витрат на комунальні послуги складає 3500,00-4000,00 грн.

Відповідно до статистичних даних розмір середньої заробітної плати працівника по Вознесенському району Миколаївської області на даний час становить 14382,00 грн. і приймаючи до уваги, що позивач офіційно не працює, то щомісячний розмір аліментів буде розраховуватися саме із середньої заробітної плати працівника по Вознесенському району і буде складати 3595,50 грн., що перевищує його чистий середньомісячний дохід, необхідний йому для свого особистого забезпечення.

Відповідач ОСОБА_4 працює неофіційно без працевлаштування та отримує постійний дохід, але розмір цього доходу позивачу невідомо.

Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.05.2024 року у справі № 472/403/24, що був визначений в розмірі (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 29.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

17 червня 2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що у постанові Верховного суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища батька, вказане може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршився матеріальний стан. При цьому вказує, що погіршення його матеріального стану полягає в тому, що останньому необхідно сплачувати комунальні послуги близько 3000 грн. на місяць та надає на підтвердження надає квитанції, але з аналізу наданих квитанцій вбачається, що за 7 (сім) місяців, а саме в період з листопада 2023 року по травень 2024 року(включно) позивачем сплачено комунальні послуги в сумі 6975,54 грн., а отже щомісячні затрати позивача, які він несе на оплату комунальних послуг становить 996,5 грн., виходячи з розрахунку: 6975,54/7. Інших підстав для зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_6 , позивач не наводить. Останній лише вказує на те, що розмір аліментів є для позивача занадто великим. Вважає, що вказана позиція позивача не заслуговує на увагу, оскільки він намагається самоусунутися від утримання та виховання доньки, що призводить до порушення прав дитини.

Відповідачка ОСОБА_4 наразі повністю здійснює самостійне утримання доньки. Окрім їхньої спільної з позивачем дитини, на її утриманні перебуває ще й дитина від першого шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, після розірвання шлюбу з позивачем, відповідачка винаймає житло для проживання в ньому з двома дітьми, за яке сплачує щомісячно 2500 грн. та додатково комунальні послуги. Натомість позивач залишився проживати в батьківському будинку, й сплачує лише кошти за комунальні послуги.

Наразі відповідачка має нерегулярний (мінливий) дохід, перебуває на обліку в Вознесенській міськрайонній філії Миколаївського обласного центру зайнятості, як особа яка шукає роботу. Крім цього, відповідачка підробляє задля отримання додаткового заробітку, та її щомісячний сукупний дохід становить 5000-6000 грн. Тобто дохід позивача та відповідача є приблизно однаковими, при різних умовах. А саме, позивач отримує дохід 6000-7000 грн., який витрачає лише на себе одного, натомість відповідачка на таку ж суму грошових коштів утримує трьох осіб, тобто себе та двох її неповнолітніх дітей.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи подані докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач є особою працездатного віку, не є інвалідом, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має можливості виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, вважає, що цьому випадку не доведено підстави для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України, а тому просить суд в задоволення позовних вимог позивача відмовити повністю. Крім того просить суд стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн.

25 червня 2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що вважає позовні вимоги ОСОБА_3 такими, що підлягають задоволенню, а підстави викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Судовим рішенням про стягнення аліментів є судовий наказ, під час якого не враховувався матеріальний стан позивача ОСОБА_3 і право на зменшення розміру аліментів передбачено положеннями ч. 7 ст. 170 ЦПК України. Крім того відповідач, обґрунтовуючи положення ст. 180 СК України, зазначає про наявність у неї на утриманні ще й іншої дитини від першого шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявністю у неї також витрат на комунальні послуги та винаймання житла, а також відсутністю у неї регулярного доходу та перебування на обліку в Вознесенській міжрайонній філії Миколаївського обласного центру зайнятості.

Перебування іншої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її утриманні не може впливати на розмір аліментів позивача, до того ж відповідач не повідомляє суд про отримання аліментів на вказану дитину від батька дитини. Щодо наявності у відповідача витрат по комунальним послугам та винаймання житла, то відповідачем не надано жодного доказу щодо вказаних обставин. А щодо перебування відповідача на обліку в Вознесенській міжрайонній філії Миколаївського обласного центру зайнятості, то відповідач перебуває на обліку з 07.06.2024 року, тобто після відкриття провадження у даній справі, а отже, звернення до вказаного центру зайнятості є реакцією відповідача на звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Заперечення відповідача на згоду відповідача сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з посиланням на положення ч. 3 ст. 181 СК України, вважаючи, що позивач просить визначити аліменти в твердій грошовій сумі, не заслуговують на увагу, так як прожитковий мінімуму змінюється тричі на протязі року, тому є змінною, а не твердою грошовою сумою. Тобто, в даному випадку позовні вимоги позивача не є вимогами про зміну способу стягнення аліментів, а є позовом про зміну саме розміру аліментів їх зменшення. Таким чином, все вищезазначене свідчить про безпідставність обгрунтувань та доводів, викладених відповідачем у своєму відзиві та про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримав та просить її задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві та стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Стаття 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за свою природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у шлюбі в сторін народилася донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, про що 27 квітня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 21 (а.с. 11).

Судовим наказом Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.05.2024 року (справа № 472/403/24) з позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , стягнено аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 29 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12).

З квитанцій № НТСО-8Х55-648Р-А104 від 21.12.2023 року на суму 250 грн., призначення: за розподіл газу за листопад 2023 р.; № 8ХСМ-6М1Т-5СХ9-НРС від 21.12.2023 року на суму 1500 грн., призначення: за електропостачання; № 4ВТН-08Т2_ЗНАХ-588З від 27.01.2024 р. на суму 591,7 грн., призначення: за розподіл газу за грудень 2023 р.; № Т40Р-3В70-Н86Т-РА2В від 27.01.2024 р. на суму 1000 грн. призначення: за спожитий газ за грудень 2023 р.; № 584В-Т5Р5-3Е87-НХ23 від 27.01.2024 року на суму 1033,84 грн призначення: за електропостачання; №62ЕВ-В6Е2-Е9ХС-089С від 06.04.2024 р. на суму 2000 грн. призначення: за спожитий газ за березень 2024р; № С96А-МРХ0-В9НА-7695 від 06.04.2024 р. на суму 300 грн. призначення: за телекомунікаційні послуги; № 217Н-61К4-12СС-602С від 06.05.2024 р. на суму 300 грн. призначення: за телекомунікаційні послуги, вбачається, що позивачем ОСОБА_3 сплачуються кошти за комунальні послуги (а.с.14-21)

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня - 3196 гривень.

17 травня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини.

Отже, сторони у справі в рівних частках зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено наявності підстав для зменшення розміру аліментів, а необхідність сплачувати позивачем комунальні послуги не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати позивача, однак враховуючи, що в позові відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Крім того, в відзиві на повну заяву відповідач ОСОБА_4 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 понесені нею судові витрати, а саме на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

За договором про надання правничої (правової) допомоги від 10 червня 2024 року, укладеного між адвокатом Губською Юлією Олександрівною та ОСОБА_4 , останній доручив здійснити адвокату представництво і захист зокрема в судах. Відповідно до п. 3.3 даного договору за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар в наступному розмірі: 3000 (три тисячі) гривень за підготовку відзиву на позовну заяву та 2000 (дві тисячі) гривень за представництво інтересів Клієнта безпосередньо в суді (участь в судових засіданнях).

Відповідно до ст. 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру ; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Ч.2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно квитанції доприбуткового касового ордера № 29/24 від 10.06.2024 року ОСОБА_4 сплатила адвокату Губській Ю.О. 5000 грн. за вказану професійну допомогу.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником позивача доказів, суд ураховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих відповідачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з позивача має бути стягнуто на користь відповідача витрати пов`язані з правничою допомогою в сумі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП- НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 понесені нею судові витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський