Справа № 462/8031/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

за участю секретаря Мельник А.-В.П.

з участю представника позивача - ОСОБА_1 , представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепа Ольга Орестівна, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Марек Тетяна Тадеушівна про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить витребувати із чужого незаконного володіння відповідача на її користь житловий будинок загальною площею 320,70 кв.м, житлова площа 136,10 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :05:001:0139, що за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку. В обґрунтування свої вимог покликається на те, що вона 07.03.2007 придбала у ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована в АДРЕСА_1 на території Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку за кадастровим номером :05:001:0139, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Урумовою Ж.М., зареєстрованого в реєстрі за №1112. 17.04.2007 на вищевказану земельну ділянку їй видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №483582. Окрім цього, на зазначеній земельній ділянці було збудовано та введено в експлуатацію житловий будинок загальною площею 320,70 кв.м, житлова площа 136,10 кв.м, на який їй видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Зазначає, що 28.12.2007 між нею та ВАТ «Райффайзен банк Аваль» укладено Іпотечний договір №4046/0046/325570, відповідно до якого вищевказана земельна ділянка та житловий будинок передані в іпотеку банку у забезпечення зобов`язань за Кредитним договором №014/0046/82/54764 від 28.12.2007. 29.09.2023 їй стало відомо, що власником спірної земельної ділянки та житлового будинку є ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу №2747 від 24.12.2021, посвідченого приватного нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. Однак, між нею та ОСОБА_5 не було жодних перемовин або домовленостей про продаж спірного будинку та земельної ділянки. Будь-якої інформації про можливий продаж зі сторони ВАТ «Райффайзен банк Аваль» їй не надходило. До того ж, вона не виставляла нерухоме майно на продаж та не планувала такий. Отже, враховуючи відсутність її волі у продажі нерухомого майна, яке належало їй на праві власності, то договір купівлі-продажу №2747 від 24.12.2021 про придбання відповідачем спірного майна укладено з порушенням норм цивільного законодавства. За наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львовавід 31 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

30 січня 2024 року представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Вус О.І. подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.10.2012 у справі №1309/2899/12 позов Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Авальдо ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 /3-ті особи: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про зняття з реєстрації та виселення задоволено. Таким чином, позивач була позбавлена права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :05:001:0139 у законний спосіб, відтак права позивачки відповідачем не порушені. Оскільки відсутність порушення прав і законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, то просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

26 лютого 2024 року третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепа О.О. надіслала відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що 24.12.2021 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчений 24.12.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. за реєстровим номером 2747, який був посвідчений відповідно до норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та інших законів та підзаконних нормативно-правових актів. Учасниками даних цивільних правовідносин та спору, пов`язаного з ними, є сторони посвідченого нею договору, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_5

07.03.2024 представник позивача ОСОБА_13 адвокат Ляхов І.О. подав заяву про зміну підстави позову, у якій покликається на те, що згідно Інформаційної довідки від 24.12.2021 за №292549831, яку надав нотаріус значиться, що власником спірного житлового будинку та земельної ділянки є ОСОБА_6 . Підставою реєстрації права власності є Договір кредиту та Іпотечний договір, а також договори про відступлення права вимоги за зазначеними договорами. Як свідчать документи по справі, єдиною підставою набуття права власності на спірне нерухоме майно було відступлення права вимоги за Кредитним договором згідно Договору комісії № 030314/1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором від 03 березня 2014 року, який за своєю правовою природою є договором про відступлення права вимоги, про що свідчить предмет та умови договору та Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 05 березня 2014 року, які було укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та фізичною особою-громадянином ОСОБА_6 . Отже, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою та має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, то ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не могли відступити (продати) права вимоги на користь ОСОБА_6 . Враховуючи те, що відступлення прав за іпотечним договором могло бути вчинене лише за умови одночасного здійснення відступлення права вимоги за основним зобов`язанням (кредитним договором), а, як зазначено вище, таке відступлення на користь ОСОБА_6 було неможливим, тому й відступати право за договором іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» не мало права. До ОСОБА_6 не могло перейти право вимоги ні за кредитним договором, ні за договором іпотеки, тому підстав для державної реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки також не було. Так само, як і не було у нього достатнього обсягу повноважень (права власності) для продажу цього предмета іпотеки ОСОБА_5 . Враховуючи те, що у ОСОБА_6 не виникло права власності на спірний будинок та земельну ділянку (предмет іпотеки), він не мав законних підстав відчужувати ці будинок та земельну ділянку ОСОБА_5 . Відтак, позовна вимога щодо витребування цього майна з володіння кінцевого набувача на користь власника будинку та земельної ділянки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Придбавши будинок та земельну ділянку у такої особи, ОСОБА_5 як її покупець теж не набув право власності на них. Зареєструвавши це право за собою, він став їх володільцем, а право володіння разом із правами користування та розпорядження будинком та земельною ділянкою надалі належать позивачу як їх власнику. Йдучи на ризик із придбанням майна в особи, яка зареєструвала своє право власності на нього, але за законом не могла таке право набути, кінцевий набувач несе ризик ненастання негативних наслідків придбання будинку та земельної ділянки у її незаконного володільця.

11.03.2024 представник позивача ОСОБА_13 адвокат Ляхов І.О. подав заяву про зміну підстави позову, у якій покликається на те, що сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою, не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Таким чином, не можна вважати державну реєстрацію як безумовне виникнення у ОСОБА_6 права власності на спірне майно, без встановлення правомірності переходу права власності від ОСОБА_4 , яка згоду на відчуження нерухомого майна не надавала та правочинів з ОСОБА_6 не укладала. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у визначених у законі випадках (ч. 1 ст. 388 ЦК України). Для витребування майна закон не вимагає визнавати недійсними договори про відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами, визнавати незаконним та скасовувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності за договором іпотеки, а також визнавати недійсним договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки кінцевому набувачеві.

12 червня 2024 року представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Вус О.І. подав заперечення на заяву про зміну підстави позову, у якій покликається на те, що в разі надходження до суду такої заяви, суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. Новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

12 серпня 2024 року представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Керод Р.П. подав письмові пояснення, у яких просить відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_4 . В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 03.10.2012 у справі №1309/2899/12 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 -Огли, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 -Огли, ОСОБА_10 , третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фіз. осіб Залізничного РВ м.Львова, Орган опіки та піклування ЗРА вирішено виселити відповідачів з житлового будинку, зняти їх з реєстрації за зазначеною адресою. Відповідно до Постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2013 (ВП 36830368) виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1309/2899/12, що видав Залізничний районний суд м. Львова, закінчено. Фактичні обставини справи свідчать, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка за кадастровим номером :05:001:0139 - вибули з володіння позивача у законний спосіб, права позивача не порушені відповідачем ОСОБА_14 по справі.

13.09.2024 представник позивача ОСОБА_13 адвокат Ляхов І.О. подав письмові пояснення, у яких зазначає, що державна реєстрація права власності спірного нерухомого майна на ОСОБА_6 відбулась без згоди власника ОСОБА_4 та на підставі Кредитного договору №014/0046/82/54764 від 28.12.2007, Договору комісії № 040314/1 від 04.03.2014, Договору відступлення прав вимоги від 05.03.2014 № б/н, Договору комісії №030314/1 від 03.03.2014, Іпотечного договору № 4046/0046/325570 від 28.12.2007, Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 205, від 05.03.2014, Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №207, від 05.03.2014, Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 208, від 05.03.2014, (інформаційна довідка № 71970780 від 01.11.2016р. (а.р.с. 110)). Повний перелік поданих ОСОБА_6 документів на державну реєстрацію права власності спірного нерухомого майна визначено за Карткою прийому заяви №70029272 від 07.10.2016р. (а.р.с. 92)). Звертаємо увагу суду, що згідно інформаційних довідок № 71718447 та № 71719647 від 28.10.2016 та 71958223 від 01.11.2016 (а.р.с. 107)) та інших, ОСОБА_4 є власником спірного нерухомого майна. Враховуючи, що ОСОБА_6 не може набувати права вимоги за кредитним договором про що детально відображено у Заяві про зміну підстав позову, то у ОСОБА_6 не могло виникнути право власності на спірне нерухоме майно, що в свою чергу позбавляє його права на розпорядження спірним майном. Окрім цього, згідно заочного рішення від 03 жовтня 2012 року у справі № 1309/2899/12 виселено ОСОБА_4 , ОСОБА_9 -Огли, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 -Огли, ОСОБА_10 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та знято їх з реєстрації за зазначеною адресою. Але, у справі № 1309/2899/12 не розглядалось питання право власності на спірне нерухоме майно, а розгляд справи відбувся без присутності ОСОБА_4 та до часу подвійної зміни власника шляхом державної реєстрації, а після купівлі-продажу нерухомого майна. Дані обставини не спростовують незаконності державної реєстрації спірного нерухомого майна за ОСОБА_6 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова, занесеною у протокол судового засідання від 02 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначену справу до судового розгляду.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав з підстав, аналогічних викладених у позовній заяві та інших заявах по суті справи. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Вус О.І. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та інших заявах по суті справи. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Керод Р.П. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Окрім цього, подав заяву про застосування строку позовної давності, у якій покликається на те, що відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2013 (ВП 36830368) виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1309/2899/12, виданого Залізничним районним судом м. Львова, закінчено. У вказаній постанові вказано, що рішення суду виконано, боржника вказаного у виконавчому документі, виселено з будинку за адресою АДРЕСА_1 , про що складений акт державного виконавця від 25.04.2013. Відтак, ОСОБА_4 була обізнана, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка за кадастровим номером :05:001:0139 - вибули з її володіння 11 років тому. Вважає, що позивачем пред`явлено позов після спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепа Ольга Орестівна в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте у поданому неї відзиві просила розглядати справу у її відсутності.

Треті особи Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Марек Тетяна Тадеушівна в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, матеріали реєстраційних справ №101 та №101, оглянувши матеріали цивільної справи №1309/2899/12, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною третьою статті 388 ЦК України встановлено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів.

Судом встановлено, що 07.03.2007 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га, що розташована в АДРЕСА_1 на території Рудненської селищної ради, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Урумовою Ж.М., зареєстрований в реєстрі за №1112 /Т.1 а.с.12/.

На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, 17.04.2007 Рудненською селищною радою Де ОСОБА_15 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №483582 /Т.1 а.с.14/, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ №438073 /Т.1 а.с.15/ та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17056920 /Т.1 а.с.13/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.10.2012 позов Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Авальдо ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 /3-ті особи: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про зняття з реєстрації та виселення задоволено. Виселено ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з житлового будинку АДРЕСА_1 , та знято їх з реєстрації за зазначеною адресою /мат. справи №1309/2899/12, а.с.72-74/.

Даним судовим рішенням встановлено наступні обставини справи.

28.12.2007 між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 014/0046/82/54764 / мат. справи №1309/2899/12, а.с.7-12/. За умовами кредитного договору позивач видав кредит зазначеному відповідачу у розмірі 161850 дол. США, зі сплатою 14 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 28.12.2007 року /п.п. 1.1.1,1.1.5,1.2.1 кредитного договору/.

Для забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов`язань, 28.12.2007 між останньою та позивачем був укладений іпотечний договір /мат. справи №1309/2899/12, а.с.15-18/ за умовами якого у разі порушення відповідачем умов, визначених кредитним договором № 014/0046/82/54764, позивач має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 не виконувала взяті на себе зобов`язання, які були передбачені кредитним договором, а саме не сплачувала у встановлені строки суми кредиту та процентів, в зв`язку з чим 05.03.2010 за заявою позивача (іпотекодержателя) приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. вчинено виконавчий напис №310 на договорі іпотеки №4046/0046/325570 від 28.12.2007, згідно якого звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа 320,70 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована на АДРЕСА_1 , цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку /мат. справи №1309/2899/12, а.с.21/.

За змістом частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03.10.2012 у справі №1309/2899/12, отримане представником ОСОБА_4 ОСОБА_16 на підставі заяви про видачу копії рішення від 17.04.2013, набрало законної сили.

Окрім цього, 30.07.2014 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова замінено стягувача Публічне акціонерне товариство Райфайзен банк Аваль його правонаступником ОСОБА_6 у виконавчих провадженнях ВП № 36830368 від 04.03.2013р.; ВП №36830120 від 04.03.2013р.; ВП № 36829098 від 04.03.2013р.; ВП № 36830011 від 04.03.2013р.; ВП № 36830250 від 04.03.2013р.; ВП № 36829857 від 04.03.2013р., відкритих на підставі виконавчих листів, виданих Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 /3-ті особи: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про зняття з реєстрації та виселення /мат. справи №1309/2899/12, а.с.152-154/.

Даною ухвалою суду встановлено наступне.

03.12.2013 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ Горбовим В.І. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 36830368 від 04.03.2013р.; ВП № 36830120 від 04.03.2013р.; ВП № 36829098 від 04.03.2013р.; ВП №36830011 від 04.03.2013р.; ВП № 36830250 від 04.03.2013р.; ВП № 36829857 від 04.03.2013р. з виконання вищевказаного рішення суду /мат. справи №1309/2899/12, а.с.114-126/. Стягувачем у зазначених виконавчих провадженнях є ПАТ Райффайзен банк Аваль.

03.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дрім Фінанс та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В., відповідно до умов яких правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Райфайзен банк Аваль, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Стандарт, Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дрім Фінанс став ОСОБА_6 в частині вимог до ОСОБА_4 заборгованості в сумі 280 501,63 дол. США за кредитом, та 12 912 734,1 грн. (дванадцять мільйонів дев`ятсот дванадцять тисяч сімсот тридцять чотири гривні 10 коп.) пені. Що включають в себе 176 826,58 дол. США заборгованість за кредитом, 103675,05 дол. США заборгованість за процентами та 12 912 734,1 грн. пені /мат. справи №1309/2899/12, а.с.102-106/.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження №36830368 від 25.04.2013 державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Горбовим В.І. встановлено: рішення суду виконано, боржника ОСОБА_4 виселено за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт державного виконавця від 25.04.2013. Постановлено виконавче приводження закінчити /Т.2 а.с.29/.

Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :05:001:0139, що за адресою: АДРЕСА_1 вибули з володіння ОСОБА_4 на підставі виконавчого напису №310, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. на договорі іпотеки № 4046/0046/325570 від 28.12.2007, поза її волею.

З пояснень сторін та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2023 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. 24.12.2021 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :05:001:0139, за цією ж адресою, за ОСОБА_5 .

Як на підставу своїх вимог, позивачка покликається на те, що те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме - кредитор-банк або інша фінансова установа.

Особливу увагу, як на обґрунтування позовних вимог в порядку ч. 4 ст. 263 ЦК України звертаємо на розглянуту Великою Палатою Верховного Суду справу № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22), в якій суд касаційної інстанції досліджував правовідносини за аналогічними обставинами та за аналогічними договорами в яких кредитором було ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке спочатку здійснило відступлення права вимоги на інший банк, який одразу же відступив право вимоги на фінансову компанію, яка в свою чергу тут же здійснила відступлення на фізичну особу-громадянина. В зазначеній справі так само, є аналогічним звернення стягнення на предмет іпотеки вже фізичною особою на свою користь і на своє ім`я. У справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22) ВП ВС зроблено наступний правий висновок: Велика Палата Верховного Суду вкотре наголошує на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань.У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) Велика Палата Верховного Суду також висловилась, щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації.

З цього приводу, суд зазначає, що 05.03.2010 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №310, яким звернуто стягнення на спірне майно, яке належало ОСОБА_4 .

Вказаний виконавчий напис не оспорювався та в судовому порядку не визнався недійсним.

Окрім цього, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03.10.2012, яким виселено ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з житлового будинку АДРЕСА_1 , та знято їх з реєстрації за зазначеною адресою не оскаржувалось та набрало законної сили.

За змістом статей 387, 388 ЦК України позов про витребування майна пред`являється власником до володільця спірного майна

Таким чином, позивачкою не доведено наявність у неї права власності на спірне майно, а відповідно не обґрунтовано та не доведено порушення її прав та інтересів, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність у позивача матеріально-правових підстав заявляти про порушення права власності та відсутність підстав звертатись за захистом цього права, у тому числі шляхом його витребування.

Окрім цього, представником відповідача ОСОБА_6 адвокатом Керодом Р.П. подано заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.08.2019 по справі № 911/3681/17 аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами "довідалася" та "могла довідатися" у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №362/44/17 (провадження №14-183цс18) дійшла висновку, що на віндикаційні позови держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність. Для уникнення дискримінаційної переваги цих суб`єктів порівняно з іншими суб`єктами права вищезазначені особи мають нести ризик застосування наслідків спливу позовної давності для оскарження виданих ними правових актів. Статті 387 і 388 ЦК України не вказують на те, що приписи про позовну давність не застосовуються до правовідносин, врегульованих приписами вказаних статей, а ст. 268 цього Кодексу не передбачає, що вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння належить до вимог, на які позовна давність не поширюється. Крім того, сутність вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння не виключає застосування до неї позовної давності. Тому на віндикаційні позови держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність (ст. 257 ЦК України). Зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або мали би стати остаточними, якби позовна давність була застосована без дискримінації на користь держави, є несумісною з принципом правової визначеності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №914/3224/16 зазначено, що закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням. Закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб. Таким чином, розглядаючи віндикаційні позови, суд має враховувати, що з огляду на принцип непорушності права володіння майном початок перебігу позовної давності обчислюється саме з моменту, коли майно вибуло з власності власника, та не пов`язано з ухваленням будь-яких судових рішень про порушення права такої особи.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Як достовірно встановлено судом, ОСОБА_4 стало відомо про вибуття спірного майна із її власності 17.04.2013, що підтверджується заявою про видачу копії рішення /мат. справи 1309/2899/12, а.с.51/, а також постановою про закінчення виконавчого провадження №36830368 від 25.04.2013 /Т.2 а.с.29/, а з даним позовом ОСОБА_4 звернулась у суд 17.10.2023, тобто більше 10 років по тому.

Отже, перебіг позовної давності починається з 25.04.2013, тобто від дня, коли ОСОБА_4 виселено зі спірного майна, на підставі рішення суду від 03.10.2012.

При цьому, представником позивача не подано заяви про поновлення строку позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Однак, представником позивача не доведено та не надано суду належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 з поважних причин пропущено строк звернення до суду з даним позовом, а тому суд не вбачає підстав для поновлення строку для звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що спірний житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , яківибули із власності ОСОБА_4 , у подальшому були неодноразово відчужені, а ОСОБА_4 про вибуття з її власності майна щонайпізніше дізналася 25 квітня 2013 року, однак позов у даній справі було подано лише 17 жовтня 2023 року.

Разом з тим, згідно із частинами 3,4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Ураховуючи встановлення судом факту обізнаності ОСОБА_4 про порушене право 25 квітня 2013 року, відсутності підстав для поновлення строку для звернення до суду з позовом, з огляду поданої відповідачем заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог через пропуск строку позовної давності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 76-81, 89, 141, 223, 263, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепа Ольга Орестівна, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Марек Тетяна Тадеушівна про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 листопада 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепа Ольга Орестівна, знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 223.

Третя особа: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Липинського, 54.

Третя особа: державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Липинського, 54.

Суддя: