Провадження № 2/161/4040/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Бенещука Романа Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася в суд з позовом про поділ майна подружжя.

Позов обгрунтований тим, що 16 липня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2024 року, справа №161/4651/24, яке набрало законної сили 25.06.2024 року, шлюб між розірвано.

У період перебування у шлюбі було придбано: - транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «GOLF», 2013 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (VIN): НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема вищевказаного транспортного засобу.

Вказує, що враховуючи, що транспортний засіб є річчю неподільною, вважає за доцільне буде залишити його у власності відповідача, оскільки даний транспортний засіб зареєстрований на відповідача та останній відмовляється надати його в користування, стягнувши з відповідача на її користь частку його вартості, яка відповідно до звіту про оцінку колісних транспортних засобів від 22 липня 2024 року, становить 192 791 грн. 00 коп. (385 582 грн. 00 коп./2)

На підставі вищевказаного, просила провести поділ спільно нажитого майна подружжя - автомобіля марки «Volkswagen», модель «GOLF», 2013 року випуску, сірого кольору, д.н.3. НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 частку його вартості, а саме - 192 791 грн. 00 коп. та понесені судові витрати в розмірі 9 627 грн. 91 коп.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.08.2024 відкрито провадження у справі.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі (частина 1статті 71 СК України), а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки (частини 4, 5 ст. 71 СК України)

У разі недосягнення такої згоди між подружжям може застосовуватися стаття 365 ЦК України, за наявності для цього відповідних підстав суд може присудити одному з подружжя річ у натурі, а іншому грошову компенсацію з підстав, передбачених цією статтею.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України(далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2024 року, справа №161/4651/24, яке набрало законної сили 25.06.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.15).

Транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «GOLF», 2013 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (VIN): НОМЕР_2 , згідно інформаційних баз даних НАІС МВС 16.09.2023 зареєстрований за громадянином ОСОБА_2 (а.с.17-18).

Як вбачається з матеріалів справи спірний автомобіль було придбано під час шлюбу.

Поділ неподільної речі, яка відноситься до спільної сумісної власності подружжя можливий двома способами - або визначенням ідеальної частки, або присудженням цієї речі одному з подружжя з компенсацією частини вартості іншому з подружжя за його згодою.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно звіту про оцінку колісних транспортних засобів від 22 липня 2024 року вартість автомобіля марки «Volkswagen», модель «GOLF», 2013 року випуску. р.н. НОМЕР_1 становить 385 582 грн (а.с.24-28).

Автомобіль марки «Volkswagen», модель «GOLF», 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1 є неподільною річчю, при вирішенні питання про поділ такого майна, неподільні речі присуджуються одному з подружжя.

Оскільки автомобілем фактично користується відповідач ОСОБА_2 , суд вважає, що таке майно повинно залишитись у останнього.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Таким чином, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 192 791,00 грн, як половина вартості автомобіля марки «Volkswagen», модель «GOLF», 2013 року випуску, сірого кольору, д.н.3. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.08.2024 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Нормами ч.ч.2, 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До позовної заяви позивачем додано: копію витягу з Договору про надання правової допомоги № 15/2024 від 22.07.2024 року, укладений між адвокатом Бенещуком Р.В. та ОСОБА_1 , додаток №1 до договору, попередній розрахунок вартості наданої правової допомоги за договором, довідка про оплату гонорару в розмірі 7 000 грн (а.с.31-37).

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є пропорційним до предмету позову, а тому наявні підстави для їх відшкодування відповідачем, в сумі 7 000 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.

Згідно п .2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

А тому вимога позивача про стягнення витрат на оплату за експертну оцінку транспортного засобу в розмірі 700 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №27 від 23.07.2024, підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1 927,91 грн.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 49, 51, 76, 77, 78, 81, 82, 89, 109, 197, 198, 200, 206, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву адвоката Бенещука Романа Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

??? В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя автомобіля марки «Volkswagen», модель «GOLF», 2013 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (одну другу) частку його вартості, а саме - 192 791 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот дев`яносто одну) гривню 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 9 627 (дев`ять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 91 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк