Провадження № 22-ц/812/1580/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 листопада 2024 року м. Миколаїв

справа № 472/1176/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 05 серпня 2024 року суддею Кучерявенко С.С. у приміщенні цього ж суду, (повний текст складено 14 серпня 2024 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів

та відшкодування моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів.

Позивачка зазначила, що з 2018 року є клієнтом АТ КБ «Приватбанк", зокрема 19 листопада 2018 року підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 20 грудня 2021 року отримала банківську картку номер НОМЕР_1 з 42 000 грн на рахунку. 21 квітня 2022 року з додатку «Приват24» довідалася, що о 21 год 37 хв 17 квітня 2022 року з її рахунку було несанкціоновано, шляхом здійснення шахрайських дій, списано 42 000 грн. Пізніше на цю ж карту з її іншого рахунку було переведено 1800 грн.

Виявивши несанкціоноване втручання в роботу додатку «Приват24» та списання грошових коштів з рахунку, вона невідкладно зателефонувала на гарячу лінію банку з метою заблокувати картку та повідомила про вчинення шахрайських дій.

Також звернулася до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. На підставі її заяви 21 квітня 2022 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження № 0000241, за попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України, досудове розслідування за яким триває.

На її звернення відділення АТ КБ «ПриватБанк» надало виписку про рух грошових коштів за 17 квітня 2022 року, з якої вбачається, що 17 квітня 2022 року з її рахунку було списано на розваги Ypay, Kyiv двічі по 500 грн, 24 999 грн та 15 999 грн. У подальшому з її рахунку з останніми цифрами «НОМЕР_4» на картковий рахунок з останніми цифрами «НОМЕР_5» було перераховано грошові кошти в сумі 1 800 грн.

Посилаючись на те, що вона не розголошувала третім особам інформацію про номери карткових рахунків, пін-коди та іншу конфіденційну інформацію, картки не губила, доступу до них третім особам не надавала, а відповідач відмовився в добровільному порядку повернути належні їй грошові кошти, ОСОБА_1 просила про задоволення позовних вимог.

Крім цього позивачка зазначала, що діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що вона була позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися належними їй грошовими коштами та банківськими послугами відповідача. Її душевні страждання та хвилювання пов`язані з тим, що відповідач намагається перекласти всю вину за подію на неї, намагається за її рахунок покрити свої збитки. Все це викликає у неї хвилювання, недовіру до банківських установ, що значно погіршило якість її життя. Розмір завданої моральної шкоди позивачка оцінила у 20 000 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначав, що ОСОБА_1 має зареєстрований в АТ КБ "Приват Банк" фінансовий номер телефону : НОМЕР_2 , який є «прив`язаним» до належних їй банківських розрахунків. Згідно Умов та Правил п. 1.1.1.71. Фінансовий номер телефону Клієнта- це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений Клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть виконуватися платіжні операції. Підтверджується Клієнтом під час активації банківської послуги за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду платіжної картки і sms-паролем, а також у Системі "Приват24" Банку.

Позивачка є власницею картки міжнародної платіжної системи Visa № НОМЕР_1 , емінентом якої є АТ КБ "Приват Банк".

Згідно руху коштів по картці позивача "Універсальної Gold"№№ НОМЕР_1 , 17 квітня 2022 року виконано чотири транзакції на загальну суму 41 998 грн, а саме:

1)о 21 год 37 хв - 500 грн рітейлер ISP,термінал № Е2216323, власник

термінала Банк "Південний";

2)о 21 год 39 хв - 500 грн рітейлер POST1, термінал № Е2216324,

власник термінала Банк "Південний";

3)о 21 год 40 хв - 24 999 грн рітейлер YPAY, термінал № Е2215144 ,

власник термінала Банк "Південний";

4)о 21 год 41хв - 15 999 грн рітейлер YPAY, термінал № Е2215144 ,

власник термінала Банк "Південний".

Так як це сторонні сервіси, інформацію про отримувача коштів може надати власник терміналів - Банк "Південний".

За зверненням ОСОБА_1 банком було ініційовано службову перевірку спірних операцій. За результатами службової перевірки встановлено, що всі транзакції проведено в інтернеті на сторонньому сайті з правильним ручним вводом інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції по карті ОСОБА_1 № НОМЕР_1 :

- індивідуального номеру картки (унікальна комбінація із 16 цифр);

- строку дії картки;

- коду безпеки картки (CVV-коду, 3 цифри на зворотній стороні карти) для здійснення операцій в мережі інтернет;

- коду для інтернет-платежів - 3-D Secure (код підтвердження операцій в інтернеті прийшов в програмі Приват24 позивача).

Вказані дії по введенню цієї інформації міг здійснити лише власник картки за допомогою використання фінансового телефону для входу в електронний кабінет «Приват 24».

Посилаючись на викладене та на недоведеність позивачкою протилежного, банк просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З цих же підстав, на думку банку, не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2024 року позов задоволено. З АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти у розмірі 43 798 грн, з яких 42 000 грн кредитних коштів та 1798 грн особистих коштів позивачки, шляхом зарахування вказаної суми на її банківський рахунок відкритий в установі АТ КБ "ПриватБанк". Крім цього стягнуто судові витрати - 5 000 грн на правничу допомогу та 1 073, 60 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що позивачка ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла доступу третіх осіб до її карткових рахунків та надала їм конфіденційну інформацію.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовив, пославшись на недоведеність тверджень позивачки ОСОБА_1 що пережиті нею негативні емоції спричинили такий рівень душевних страждань, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тими ж доводами, якими представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім цього зазначав, що за змістом пункту 6 розділу VІ Положення № 705 та пункту 14.6 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу у спосіб, передбачений договором.

До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення - банк. Отже, оскільки повідомлення від ОСОБА_1 надійшло після переведення коштів, то саме позивачка несе відповідальність за їх зняття.

Заявляючи клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів, відповідач просив відмовити і у стягненні судових витрат.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 не скористалася.

2.Мотивувальна частина

Сторони належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Позивачка та її представник у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ "Приват Банк" та власником картки міжнародної платіжної системи Visa за № 995202.

17 квітня 2022 року приблизно о 21 год 37 хв з рахунку позивачки відбулося несанкціоноване списання грошових коштів, зокрема, невідомі особи, шляхом шахрайських дій, зняли з її банківського рахунку грошові кошти на загальну суму 42 000 грн, а потім з іншого її рахунку перевели на банківську картку з номером НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1800 грн, що підтверджується виписками з особових рахунків позивачки.

За фактом незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ "Приват Банк".

Листом від 26 липня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-220719/8442 на 3382838-ВБ від 19-07-2022 року банк повідомив, що не може повернути грошові кошти. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання грошових коштів позивачці було рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. Водночас у цьому листі не вказано, що позивач своїми діями якимось чином сприяла передачі свого логіну та паролю у системі «Приват24» третім особам.

На підставі вказаної заяви, 21 квітня 2022 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження за № 0000241, за попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України, досудове розслідування за вказаною подією й досі триває.

З цих підстав суд вважав, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій оскільки докази сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні.

Посилання АТ КБ "Приват Банк" на ту обставину, що позивач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, на думку суду першої інстанції не заслуговують на увагу, оскільки зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження.

Судом встановлено факт звернення позивача до банку, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї злочинних дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача ОСОБА_1 була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цих транзакцій.

Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використання карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача не є підставою для відмови у позові.

Позиція апеляційного суду

На думку колегії суддів висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд, в межах встановлених ЦПК України, визначає порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу.

Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів.

Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі.

Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач платіжної системи зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з пунктом 2 розділу VI "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками" Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі -Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі що переглядається, встановлено що оспорювані фінансові операції з грошовими коштами позивачки на рахунках Банку здійснено з допомогою системи інтернет-банкінгу "Приват24".

У ході розгляду справи позивачка ОСОБА_1 стверджувала, що фінансовий номер мобільного телефону та банківських карток вона нікому не передавала та не втрачала, також не вчиняла будь-яких інших дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з її рахунків.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови і правила), система "Приват 24", у тому числі мобільна версія, це система призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет.

Всі операції у цій системі здійснюються на підставі платіжних інструкцій, наданих Клієнтом через систему (підпункт 2.3.1.2.2 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.3.1.2.3 Умов і правил правила користування системою "Приват24", викладені на сторінці Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24.

Також ці правила викладені за адресою: https://privat24business.pp.ua/privat24-reyestraciya-novogo-koristuvacha/.

Відповідно до вказаних правил, реєстрацію у системі "Приват 24" можна здійснити декількома способами, зокрема дистанційно (через мережу інтернет) або через банкомат.

Так, відповідно до Правил користування системою "Приват 24", для реєстрації нового користувача в системі "Приват24" через мережу інтернет необхідно здійснити наступні дії: перейти за посиланням https://www.privat24.ua/; у правому верхньому куті вебсторінки натиснути кнопку "Вхід"; далі в спеціальну форму ввести номер мобільного телефону; підтвердити, що це діючий мобільний номер за допомогою введення у відповідне поле цифр з SMS-повідомлення або шляхом прийняття дзвінка Банку); обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати та зазначити у відповідному полі пароль входу в систему, повторити його та вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail), натиснути кнопку "Далі". Після цього процес реєстрації в системі "Приват24" через мережу Інтернет можна вважати завершеним.

Альтернативним способом реєстрації в системі "Приват24" є реєстрація через банкомат АТ КБ "ПриватБанк". Для такого способу реєстрації потрібно: вставити діючу картку ПриватБанку в картоприймач і ввести на клавіатурному блоці PIN-код; перейти в меню "Банківські послуги"; натиснути кнопку "Інтренет-банк Приват24"; перейти в "Реєстрація в Приват24/зміна пароля"; ввести номер свого фінансового мобільного телефону; у відповідне вікно ввести одноразовий пароль з SMS-повідомлення, що прийшло на мобільний телефон, натиснути кнопку "Далі". Після чого на екрані банкомата з`явиться повідомлення про успішно завершену операцію. Обов`язково варто дочекатися чека, в якому, крім логіна входу в систему (номер мобільного, який був зазначений при реєстрації), буде вказано згенерований автоматично пароль, який рекомендується змінити при першому сеансі роботи з системою "Приват24".

Ще одним способом реєстрації в системі є мобільний додаток Приват24. Для реєстрації таким способом необхідний смартфон або планшет, що працює на базі операційних систем Android або iOS. На вказаний пристрій необхідно завантажити мобільний додаток Приват24 з " Play Маркет " або "App Store"; після встановлення додатку у полі "Вхід/Реєстрація ввести номер мобільного телефону, який буде використовуватися для входу в систему; натиснути кнопку "Продовжити"; підтвердити операцію через прийняття виклику або через введення одноразового пароля з SMS-повідомлення; обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати і ввести пароль, повторити пароль і вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail); погодитися з Умовами і правилами надання банківських послуг, натиснувши відповідну позначку. З цього моменту реєстрація у додатку закінчена.

Системний аналіз наведених алгоритмів реєстрації свідчить про те, що особі, яка бажає зареєструватись у системі "Приват24" та здійснювати управління рахунками з її допомогою, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номера хоч б однієї з банківських карток клієнта "Приват24", прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.

У разі відсутності в особи всього обсягу вказаної інформації для ідентифікації Банк відмовляє у її реєстрації в системі "Приват 24" або обмежує можливість управління рахунками в системі (підпункт 2.3.1.2.4 Умов і правил).

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1.1.1.71 Умов і правил фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується Клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Системі "Приват24" (у разі зміни логіна користувача).

Згідно з пунктом 1.1.2.1.10 Умов і правил для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку.

Тобто фінансовий номер телефону клієнта є важливою складовою отримання якісних банківських послуг у АТ "ПриватБанк" та безпеки клієнта.

З обставин справи вбачається, що фінансовий номер телефону позивачки ОСОБА_1 за нею не був зареєстрований, тобто послуги зв`язку надавались оператором мобільного зв`язку знеособлено.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не врахував висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18, та не перевірив, чи власна бездіяльність позивачки щодо збереження її фінансового номера телефону не сприяла тому, що сторонні особи могли використати її фінансовий номер телефону для здійснення несанкціонованих банківських переказів.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що позивачкою ОСОБА_1 не було виконано зобов`язання негайно повідомити банк про зняття коштів з її рахунків. Навіть отримавши на фінансовий телефон повідомлення, без яких неможливо було б здійснити фінансові операції, ОСОБА_1 звернулася до банку лише через чотири дні.

Також суд враховує, що за твердженням відповідача, яке не оспорювалося позивачкою та її представником, фінансовий телефон позивачки та пароль до нього не змінені до цього часу.

Доказів будь-якого втручання інших осіб до фінансових транзакцій позивачки (надсилання смс-повідомлень, дзвінків з пропозицією змінити пароль чи здійснити будь-які інші дії) під час розгляду справи не здобуто.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що спірні транзакції здійснені з коректним введенням даних карти - її номеру, терміну дії та СVV-коду.

Також заслуговує на увагу той факт, що без розголошення позивачкою номера банківських карток та ПІН-кодів до них, інша особа, навіть пере випустивши сім-карту або маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до системи «Приват24», ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти з рахунку.

Крім цього, суд першої інстанції не з`ясував чому, довідавшись про несанкціоноване за її твердженням списання з банківського рахунку грошових коштів 21 квітня 2022 року, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист своїх прав тільки у листопаді 2023 року, після пред`явлення банком позову до неї про стягнення кредитної заборгованості.

Також суд враховує, що звернувшись у квітні 2022 року до правоохоронних органів з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, позивачка ОСОБА_1 подальшою долею відкритого кримінального провадження не цікавилася, та жодної інформації щодо вчинення правоохоронними органами дій, спрямованих на встановлення обставин зняття коштів, суду не надала.

Таким чином, здійснивши аналіз доводів позивачки про те, що вона не втрачала банківських карток, їх ПІН-кодів і телефону, та нікому їх не передавала, здійснивши належну правову оцінку всім доказам наявним у справі, а саме: доказам, які містять інформацію про дату, час та спосіб авторизації у системі "Приват24" та введення особою, яка здійснила авторизацію даних, конфіденційної інформації, доступ до якої має тільки власник банківських карток та фінансового номеру телефону, колегія суддів доходить висновку про безпідставне задоволення судом першої інстанції позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно вимог частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини сьомої статті 141 ЦПК України у разі залишення без задоволення позову особи, звільненої від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційна скарга відповідача була задоволена, рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове судове рішення про залишення без задоволення позовних вимог.

Отже відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» підлягає відшкодуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги у розмірі 1 610, 40 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриатБанк» задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2024 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610, 40 грн компенсувати банку за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

--------------------------------

Повну постанову складено 13 листопада 2024 року