Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Шепетко І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Петришина Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до філії Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та визнання недійсним та несправедливим окремих пунктів кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Білоцерковець Юлій Сергійович, що діє в інтересах позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача філії Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в якому просить визнати недійсним пункт 6.6 підпункту 6.6.2 Заяви про встановлення відновлюваної кредитної лінії до Заяви про приєднання № 489261 щодо розміру комісійної винагороди за обслуговування кредиту; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за вищевказаною Заявою від 31.08.2018 по теперішній час, виключивши з графіку щомісячних платежів сплату комісії; зобов`язати відповідача зарахувати в якості погашення тіла кредиту сплачені позивачем суми комісії за весь період користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивачу як фізичній особі працівнику бюджетної установи було відкрито картковий рахунок та здійснювалося його розрахунково-касове обслуговування за дебетово-кредитною схемою. З часу відкриття рахунку і по сьогоднішній день цей договір є діючим зі змінами, які відбувалися за взаємною згодою сторін. З часу виникнення договірних відносин умови договору виконувались позивачем в повному обсязі.

31.08.2018 під час обслуговування у відділенні банку працівниками було запропоновано збільшити кредитний ліміт для споживчого кредитування. З цією метою йому було запропоновано підписати заяву встановленої форми та вказати бажану суму споживчого кредитування. Зазначає, що його запевнили, що підписання заяви не свідчило про встановлення нового кредитного ліміту, а лише висловлювало побажання щодо можливості отримання кредитних коштів. Протягом 5 днів після підписання заяви на збільшення кредитного ліміту, в телефонному режимі позивачу було повідомлено про позитивне рішення та встановлення кредиту в розмірі 40 000 грн.

Вказує, що позивач, користуючись картою, помітив нарахування великих відсотків за користування коштами споживчого кредиту. В зв`язку з чим, 15.02.2021 звернувся в банк із заявою про перерахунок відсотків, оскільки згідно діючого законодавства України банком тимчасово припиняється нарахування процентів за користування кредитом військовослужбовцям протягом особливого періоду, а позивач є військовослужбовцем, який проходить службу в органах СБУ.

Проте банком було вказано, що їх дії правомірні, нарахування є законним, що перерахунку підлягають виключно відсоткова ставка в розмірі 0,001% вказаних у заяві, а комісійна винагорода за обслуговування кредиту вказана в Заяві про приєднання № 489261 п.6.6.2 сторнуванню не підлягає. Вважає такі дії відповідача неправомірними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладання спірних договорів), яка регулює визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є зобов`язання, які виникають із положень договору про споживчий кредит та які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 (далі Правила №168), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно п.3.1 та п. 3.3 Правил №168 банки зобов`язані саме в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту, вартості всіх супутніх послуг, а саме: перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо.

Стверджує, що комісійну винагороду банку за обслуговування кредитом, що відноситься до складу інших платежів, позивач не має сплачувати взагалі, адже вартість обслуговування кредитом зменшується з погашенням тіла кредиту, а отже цей пункт завуальований та насправді приховує додаткову ставку по кредиту.

Крім того зазначає, що кожна супутня послуга, до яких відноситься і зазначена плата, повинна обґрунтовуватись нормативними актами з відповідним обґрунтуванням тарифу. Але зазначена послуга жодним нормативним актом не була обґрунтована, тобто є такою, що визначена лише на власний розсуд банком, а також на власний розсуд банком був визначений і тариф по цій послузі.

Вважає, що банк, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за управління кредитом, не зазначив про те, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому нарахування даної комісії проводиться відповідачем та сплачується позивачем за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним.

Додатково зазначає, що з умов договору вбачається, що відповідач надав позивачу кредит, за який встановив процентну ставку у розмірі 38,4% річних від залишку заборгованості по рахунку. Враховуючи те, що фінансова установа, надаючи кредит, отримує прибуток саме від відсотків, що сплачує позичальник, то встановлення комісії у розмірі, що є вдвічі більшою від суми процентів, є умовою несправедливою, тому що банк не зазначив про те, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Вважає, що даний пункт договору вносить істотний дисбаланс у договірні відносини між позичальником та кредитором, а тому на підставі вищевикладеного може бути визнаний судом недійсним.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

27.09.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, визнання недійсним та несправедливим окремих пунктів кредитного договору, з огляду на наступне.

Заявою про приєднання № 489261 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 31.08.2018 (далі Заява про приєднання) ОСОБА_3 приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір), в редакції, яка діяла на день підписання заяви про приєднання.

Відповідно до п.3.1 Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору, Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці www.oschadbank.ua.

Укладаючи цей Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені Договором. Підписанням Заяви на приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатками до Договору та Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами Договору, а також отримав примірник Договору (п.4.2 Договору). Відповідно до п.1.1 Розділу ХХ Договору, Банк відкриває Клієнту рахунок в національній та/або іноземній валюті на підставі Заяви про приєднання, випускає та надає Картку та ПІН - конверт до неї (крім карток Visa Virtual, до якої ПІН-конверт не надається, та Віртуальної картки, а також в разі обрання Держателям типу картки, умовами якої передбачається надання ПІН-конверту) та здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта відповідно до статуту Банку, Тарифів, умов функціонування кореспондентських рахунків Банку, правил МПС, Законодавства та цього Договору, а Клієнт оплачує такі послуги Банку відповідно до Тарифів.

Пунктом 1.20 розділу XXII Договору передбачено, що Сплата нарахованих процентів за користування Кредитом (в т.ч. процентів за користування Кредитом протягом Грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/ процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта.

Відповідно до п.3.4.2. Заяви про приєднання, відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок в українській гривні.

Заявою на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), висновком від 05.09.2018 позивачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 40 000 грн. з відсотковою ставкою 0,001 відсотків та 3,2 відсотки щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту по рахунку.

Також зазначає, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону № 1734-VIII від 15.11.2016) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином посилання позивача на вказану норму є недоречним та безпідставним, тому як така втратила свою чинність на момент приєднання до Договору.

Звертає увагу, що позивач посилається на порушення пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління НБУ від 10.05.2007 № 168, яка втратила чинність на підставі Постанови Національного банку № 49 від 08.06.2017, а отже не діяла на момент приєднання до Договору.

Абзацом 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Виходячи з викладеного Банк під час укладення договорів про споживчі кредити вправі передбачати комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

Підсумовуючи, зазначив, що позивачем безпосередньо підписано заяву про встановлення кредиту та паспорт споживчого кредиту, що свідчить про згоду останнього сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредиту, в разі його використання. Позивач належним чином ознайомлений з умовами кредитування та погодився на такі, а відтак, вважає, що підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

16.01.2024 представник позивача подав клопотання про відмову від частини позовних вимог. Просив в подальшому розглядати тільки позовну вимогу про визнання недійсним пункту 6.6. підпункту 6.6.2. Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії до Заяви про приєднання № 489261, щодо розміру комісійної винагороди за обслуговування кредиту.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16.01.2024 прийнято відмову позивача від частини позовних вимог до філії Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та визнання недійсним та несправедливим окремих пунктів кредитного договору, а саме щодо:

- Зобов`язання Філії -Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України", здійснити перерахунок заборгованості за Заявою про приєднання № 48926, від 31.08.2018 по теперішній час, виключивши з графіку щомісячних платежів, сплату комісії;

- Зобов`язання Філії -Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" зарахувати в якості погашення тіла кредиту сплачені позивачем суми комісії за весь період користування кредитом.

Закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до філії Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та визнання недійсним та несправедливим окремих пунктів кредитного договору, а саме щодо: зобов`язання Філії -Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України", здійснити перерахунок заборгованості за Заявою про приєднання № 48926, від 31.08.2018 по теперішній час, виключивши з графіку щомісячних платежів, сплату комісії; зобов`язання Філії -Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" зарахувати в якості погашення тіла кредиту сплачені позивачем суми комісії за весь період користування кредитом.

Представник позивача в судове засідання з`явився, просив позовні вимоги, з урахуванням відмови від частини вимог, задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві до позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Заявою про приєднання № 489261 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 31.08.2018 (далі Заява про приєднання) ОСОБА_3 приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір), в редакції, яка діяла на день підписання заяви про приєднання.

Відповідно до п.3.1 Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору, Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови банківського рахунку, Кредитного договору.

Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), висновком-рішенням погодження надання (встановлення) кредиту №АА105910348/050918 від 05.09.2018 позивачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 40 000 грн. строком на 60 місяців.

Згідно п.6.6 зазначеної заяви процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає:

- п. 6.6.1 0,001 процентів річних за користування кредитним коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та випадку припинення трудового договору між клієнтом та організацією або розірвання Договору зарплатного проекту, укладеного між банком та організацією;

- п. 6.6.2 комісійна винагорода за обслуговування використаної частини встановленого кредиту складає 3,2 процентів від використаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду;

- п. 6.6.3 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов розділу XXII Договору.

Згідно ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з п.1.1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, АТ «Ощадбанк» відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України шляхом оприлюднення цього документу «Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» на сайті www.oschadbank.ua оголошує пропозицію на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України. Акцептування пропозиції АТ «Ощадбанк» (приєднання до Договору) здійснюється фізичними особами, які у правовідносинах, що регулюються умовами Договору, діють як фізичні особи, що не є підприємцями, шляхом подання Банку належним чином оформленої та підписаної Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за формою, запропонованою Банком, у двох примірниках за умови одночасного подання документів та відомостей, необхідних для з`ясування особи, суті діяльності та фінансового стану тощо. Приєднання до Договору відбувається на умовах, викладених в Договорі, фізична особа не може запропонувати Банку свої умови Договору (п.1.4 Договору).

Договір вважається укладеним (акцептованим Клієнтом в частині надання обраних Клієнтом послуг) з моменту оформлення Заяви на приєднання до Договору за встановленою Банком формою, інших документів, надання яких необхідне за умовами цього Договору, в тому числі документів і відомостей, необхідних для з`ясування особи Клієнта, суті діяльності та фінансового стану. В разі ненадання фізичною особою необхідних Банку документів та відомостей або умисного надання неправдивих відомостей щодо себе, вважається що такі дії фізичної особи позбавляють Банк можливості надання цій особі банківських послуг, у зв`язку з чим Банк відмовляє такій особі в укладенні з нею Договору та її обслуговуванні (п.4.1 Договору).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Статтею 20 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено вичерпний перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), за які Банк має право отримувати (стягувати) комісію що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Оцінюючи зміст оспорюваного положення пункту 6.6.2 Заяви про приєднання, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,2 процентів від використаної частини встановленого кредиту та враховуючи, що банком не надано доказів наявності, переліку супутніх чи додаткових послуг щодо яких здійснюється стягнення щомісячної комісії і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного Договору, наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 6.6.2 Заяви про приєднання до Договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту суперечать положенням частин п`ятої та шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Позивач просив визнати недійсним підпункт 6.6.2 пункту 6.6 Заяви про приєднання щодо розміру комісійної винагороди за обслуговування кредиту. Проте, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги, оскільки вимоги щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно є нікчемними в силу закону, а отже, не підлягають визнанню недійсними судом.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Керуючись ст.ст.11, 202,207, 215-217, 526, 527, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до філії Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та визнання недійсним та несправедливим окремих пунктів кредитного договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 29.01.2024.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області від 29.10.2008, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Представник позивача: адвокат Білоцерковець Юлій Сергійович, свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю №21/897 від 18.03.2013, видане на підставі рішення Закарпатської обласної КДК адвокатури від 28.02.2013 №96;

Відповідач: філія Закарпатське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Корзо, 15, ;

Представник відповідача: адвокат Василечко Анатолій Васильович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1412, видане на підставі рішення Ради адвокатів Закарпатської області від 17.04.2018 №569.

Суддя І.О. Шепетко