Справа № 539/3766/24
Провадження № 2/539/1230/2024
УХВАЛА

12.11.2024

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участю секретаря Ковтун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики і моральної шкоди. Позивач, його представник, відповідач у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просив у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленої сторони позивача розгляд справи провести за її відсутності. Представником позивача до позову додано копію боргової розписки від 17.05.2024, її оригінал суду надано не було. У справах такої категорії дослідження оригіналів договору позики та розписки є обов`язком суду, а не його правом, так як тільки у випадку наявності оригіналів цих документів може доводитись непогашене боргове зобов`язання відповідача. Слід зазначити, що згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно ч.6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Враховуючи викладене, з метою повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд вважає за необхідне витребувати у позивача ОСОБА_1 оригінал боргової розписки від 17.05.2024. Керуючись ст.ст. 84, 95 ЦПК України, суд, - УХВАЛИВ: Витребувати у позивача ОСОБА_1 оригінал боргової розписки від 17.05.2024. Копію ухвали направити позивачу та його представнику для виконання. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Л.Овчаренко