Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4614/24 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/4614/24 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів незаконною відмовою здійснити контроль за додержанням законодавства при розгляді звернень громадян

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Рожкової О.С. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про судовий захист цивільних прав та інтересів, порушених незаконною відмовою здійснити контроль за додержанням законодавства при розгляді звернень громадян. Просить: визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльності ОСОБА_2 незаконною відмовою здійснити контроль за додержанням законодавства при розгляді заяви від 10 лютого 2022 року; прийняти до розгляду 12 випадків незаконної відмови здійснити контроль за додержанням законодавства при розгляді його заяви, якими порушені його цивільні права та інтереси, із зазначенням суті випадків незаконної відмови та з урахуванням положень ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» про належність до повноважень голови міської ради; прийняти пояснення стосовно відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 розглядом на 20 сесії 14 липня 2022 року незаконного проекту рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, що заподіяло йому душевні страждання, погіршення здоров`я, а також розміру моральної шкоди у сумі 120 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , як Житомирський міський голова, незаконно відмовився здійснити контроль: 1) за строком розгляду його заяви від 10 лютого 2022 року, оскільки рішення №541 Житомирською міською радою прийнято 14 липня 2022 року, тобто через 150 днів; 2) проект рішення про відмову, поданий 20 квітня 2022 року №135/1/12, оформлений з істотними порушеннями законодавства: відсутня дата складання проекту, незаконно внесено до проекту рішення висновок про те, що «контроль за виконанням цього рішення покласти на першого заступника голови…», оскільки такі дії не входять до повноважень Департаменту містобудування та земельних відносин, внесення до проекту рішення про відмову висновку про те, що підписує його міський голова ОСОБА_2 , тоді як проект рішення про відмову відповідно до закону має підписувати автор проекту, відсутній підпис автора проекту, незаконне долучення до проекту рішення про відмову додатку «списки…яким відмовлено» без зазначення дати проекту рішення про відмову, до якого долучається даний додаток; 3) проект рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено» (пункт 40 щодо нього) складений без висновку спеціалістів, які опрацювали заяву від 10 лютого 2022 року з додатком; 4) при відмові не враховані документи, долучені до заяви від 10 лютого 2022 року (викопіювання з топографічного плану, на якому зазначена бажана земельна ділянка, фрагмент з Генерального плану, викопіювання «червоних» ліній, акт обстеження «садівництво», акт обстеження «під житлове будівництво», фотографії забудови провулку 1-го Винокурного); 5) не враховано рішення сесії міської ради від 28 травня 2003 року №193, яким передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0903 га для садівництва; 6) не враховано рішення сесії міської ради від 28 травня 2003 року №193, яким передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 га для житлового будівництва; 7) не враховано рішення 15 сесії від 21 червня 2012 року №400, яким наданий дозвіл на складання проекту землеустрою на 210 самовільно збудованих гаражів без дозвільних документів, площею 1,20 га; 8) у п.40 списку осіб, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, додатка до проекту рішення Житомирської міської ради зазначено, що земельна ділянка розташована в зоні мішаної багатоповерхової житлової забудови та громадської забудови (Ж-4). Це незаконний висновок, оскільки незаконно застосовано у висновку всю територію району «Хмільники», розбіжність з Генеральним планом, на якому це садибна забудова та розбіжність з фактичною забудовою території на цій ділянці; 9) у проекті рішення зазначений висновок, що земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту, але міська рада в листі від 12 грудня 2022 року №25/Д-211 із зазначила, що затвердження плану санітарно-захисних об`єктів транспорту не приймалося; 10) незаконне внесення в порядок денний 20 сесії 14 липня 2022 року на розгляд проекту рішення про відмову; 11) незаконне винесення на розгляд 20 сесії 8 скликання 14 липня 2022 року проекту рішення про відмову, у якому пунктом 40 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку по провулку 1-му Винокурному (між будинками 7 та 9), складений та оформлений з порушеннями законодавства; 12) на 20 сесії 8 скликання 14 липня 2022 року розглянутий проект із істотними порушеннями законодавства та прийнято рішення №541 про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

При розгляді на 20 сесії 14 липня 2022 року незаконного проекту рішення про відмову відповідач заподіяв йому моральну шкоду 12 випадками недодержання положень законів, тобто вчиненням незаконних рішень, дій чи бездіяльності. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями - розчаруванням, відчуттям несправедливості та іншими негативними переживаннями. Він позбавлений можливості реалізації звичок та побажань, що сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми. Порушення його конституційних прав під час розгляду звернення призвело до погіршення життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 23 травня 2024 року ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі відмовлено та при цьому роз`яснено, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню в цивільній справі, оскільки позбавляє його права захищати в суді порушені цивільні права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку ЦПК. Також просить апеляційний суд, як суд вищої інстанції, вжити заходів відповідно до чинного законодавства для запобігання порушень в судових рішеннях при розгляді його позовних заяв, оскільки, на його переконання, суддя Рожкова О.С. вчинила 12 випадків недодержання вимог законодавства при розгляді його заяви.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції, розглядаючи питання про відкриття провадження за його позовною заявою, здійснив недодержання вимог закону: незаконно змінив суть позовної заяви, зазначеної у вимогі 1; відмовив в ухвалі зазначити суть третьої позовної вимоги; допустив невідповідність висновків про суть позовної вимоги; змінив суть обґрунтування четвертої позовної вимоги; не врахував другу вимогу його позовної заяви; не врахував суть вчинених 12 випадків незаконної відмови здійснити контроль за додержанням законодавства, яким порушено його цивільні права, про що зазначено у четвертій вимозі; здійснив незаконний виклад в ухвалі тлумачень 14 висновків із законів України, які не підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження за його позовною заявою; відмовився застосовувати закони, які підлягають застосуванню відповідно до норм ЦПК України; безпідставно змінив суть спору про захист порушених цивільних прав та юрисдикцію. Суддя Рожкова О.С. в ухвалі не зазначила жодної законної підстави, з посиланнями на відповідні норми права для застосування такого висновку, порушила норми процесуального права та вчинила 11 випадків, недодержання вимог, встановлених законодавством.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Судова повістка про виклик у судове засідання на 21 серпня 2024 року вручена позивачу ОСОБА_1 15 липня 2024 року (а.с.35), а відповідачу ОСОБА_2 (міський голова) 15 липня 2024 року (а.с.34). Про причини неявки сторони суд не сповістили. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що на розгляд органу місцевого самоврядування надійшла заява ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , між будинком АДРЕСА_2 .

Рішенням Житомирської міської ради від 14 липня 2022 №541 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ст.39 ЗК України, ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Плану зонування території м.Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 04 квітня 2017 року №579, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (відповідно до Плану зонування території (зонінг)). Схема зонування території міста земельна ділянка позначена в графічних матеріалах розташована в зоні мішаної багатоповерхової житлової забудови та громадської забудови (Ж-4) (призначена для розташування багатоквартирних житлових будинків поверховістю від п`яти до дев`яти поверхів, супутніх об`єктів повсякденного обслуговування населення, окремих об`єктів загальноміського та районного значення) та в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту). Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом, п.5 ст.116 ЗК України.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 порушення його конституційних прав обґрунтовує, зокрема тим, що при розгляді його заяви від 10 лютого 2022 року ОСОБА_2 , як посадова особа Житомирської міської ради (Житомирський міський голова), не здійснив контроль за додержанням вимог закону при розгляді його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чим не дотримані вимоги чинного законодавства щодо строків і процедури розгляду його заяви при відмові у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, внаслідок чого заподіяна моральна шкода.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Ураховуючи викладене вище, при вирішенні судом позову в цій справі, насамперед підлягає дослідженню правомірність дій відповідача при розгляді заяви ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання строків і процедури розгляду заяви та, як наслідок, надання оцінки правомірності прийнятого за результатами розгляду заяви рішення про відмову в її задоволенні, тобто відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, бо ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не набув.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду є правильним, оскільки стосується спору фізичної особи з посадовою особою органу місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та бездіяльності цієї особи, прийнятих або вчинених нею при здійсненні владних управлінських функцій.

Відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення публічно-правового спору, а тому також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої ст.21 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Щодо прохання, висловленого ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції про вжиття заходів, як судом вищої інстанції, для запобігання порушень у судових рішеннях при розгляді його позовної заяви чинного законодавства та норм процесуального права суддею Корольовського районного суду м. Житомира Рожковою О.С., яка вчинила, на його погляд, 12 випадків недодержання вимог законодавства.

Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Відповідно до положень ст.385 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст.262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

За положеннями частини десятої ст.262 ЦПК України, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції, реалізація якого пов`язується із допущенням судом першої інстанції порушення норм права.

Якщо колегія суддів не встановила порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, підстав для постановлення окремої ухвали немає.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін. Підстав для постановлення окремої ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 серпня 2024 року.

Головуюча Судді: