ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/240/24 Справа № 199/8354/22 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2023 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року КП Дніпроводоканал ДМР звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, з урахуванням уточнень, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідачі є фактичними споживачами послуг водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим було відкрито відповідний особовий рахунок. Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 та станом на 31.01.2022 р. відповідачі мають заборгованість перед позивачем за надані останнім житлово-комунальні послуги в сумі 142 831,50 грн., яку позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів.

Позивачем також нараховані на цю суму інфляційні втрати в розмірі 29 773,60 грн та 3% річних в розмірі 3839,00 грн, а всього 176 444,10 грн; також позивач просив суд покласти на відповідачів судові витрати по справі (а.с.1-2,73-76).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2023 року в задоволенні позову КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено повністю (а.с.106-109).

В апеляційній скарзі КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів, посилаючись на те, що судом не в повній мірі досліджено всі обставини у справі, які мають значення для справи, не надано їм належної правової оцінки, не вірно застосовано норми матеріального права (а.с.119-120).

Відповідачі своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати та прийняти нове, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за адресою квартири АДРЕСА_2 позивачем надаються житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення. Для цього оформлено особовий рахунок, за яким обліковується заборгованість з оплати вищевказаних комунальних послуг; за період з січня 2008 р. по січень 2021 р. розмір заборгованості за підрахунком позивача складає 142 831,50 грн.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував на суму заборгованості інфляційні втрати в розмірі 29773,60 грн та 3% річних в розмірі 3839,00 грн, а всього сума до стягнення становить 176 444,10 грн, що підтверджується довідкою по особовому рахунку, розрахунком заборгованості.

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22 липня 2022 р., а також довідок, отриманих на запит суду (ч. 8 ст. 187 ЦПК України), відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 .

Відтак, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем за вказаною адресою.

Позивач зазначає період стягнення, починаючи з січня 2008 р. по січень 2021 р., та просить суд стягнути заборгованість за вказаний період солідарно з усіх боржників.

Станом на січень 2008 р. відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не набула повноліття, її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.12.2008 р. (а.с. 19).

При цьому відповідачів слід вважати споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем за адресою вказаної квартири, з дати реєстрації їх місця проживання в ній.

Як встановлено судом, між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг за вищевказаною адресою із зобов`язанням відповідачів здійснювати їх оплату.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в ході розгляду справи не знайшли підтвердження належними, допустимим, достатніми та достовірними доказами зазначений позивачем в позові розмір заборгованості, який підлягає стягненню за обраний позивачем період. Розрахунок наданий позивачем виконаний за весь період з урахуванням більшої кількості мешканців (8 мешканців), ніж коло відповідачів: позовні вимоги пред`явлені лише до чотирьох фізичних осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ). При цьому, підстави для стягнення з чотирьох відповідачів заборгованості, яка розрахована, виходячи з восьми мешканців квартири АДРЕСА_2 , позивачем не зазначені. Крім того, нарахування заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги до дня досягнення ОСОБА_5 повноліття (повної дієздатності) суперечить закону.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 вищезазначеного Закону комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, витне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються.

Відповідно до ст. 541 ЦК солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради здійснювалось надання послуг водопостачання та водовідведення відповідачам (споживачам) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки про склад сім`ї від 22 липня 2022 року, виданої начальником абонентської служби, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.3).

Таким чином, враховуючи, що на дату звернення до суду з даним позовом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є неповнолітніми, отже, за змістом ст.ст. 30, 34 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року, ст.ст. 64, 156 ЖК України до вказаної дати в них не існує передбаченого законом обв`язку зі сплати позивачу житлово-комунальних послуг, навіть за умови їх фактичного споживання.

У зв`язку з чим позивачем правомірно було визначено лише ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідачами, і саме вони несуть солідарну відповідальність за спожиті житлово-комунальні послуги.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що в результаті неналежного виконання відповідачами зобов`язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення, утворилась заборгованість, розмір якої станом на 31.01.2022 року складає 142 831,50 грн (а.с.11-12).

Крім того, суд першої інстанції посилався на те, що співвідповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття (повної дієздатності) лише 29.06.2010р., отже, за змістом ст.ст. 30, 34 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року, ст.ст. 64, 156 ЖК України до вказаної дати в неї не існувало передбаченого законом обв`язку зі сплати позивачу житлово-комунальних послуг, навіть за умови їх фактичного споживання. Відтак, нарахування заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги до дня досягнення ОСОБА_5 повноліття (повної дієздатності) суперечить закону, у зв`язку з чим розрахунок позивача, виконаний без врахування цієї обставини, не є достовірним (а.с. 9-10).

При цьому суд не взяв до уваги уточнену позовну заяву, в якій позивач просив, стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму основного боргу по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 31.05.2008 по 30.06.2010 в розмірі 5 856 грн 17 коп на користь КП Дніпроводоканал ДМР.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму основного боргу по оплаті водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2010 по 31.01.2022 року у розмірі 136 975 грн 33 коп, а також, 3 839 грн сума 3 % річних та інфляційне збільшення 29 773 грн 60 коп на користь КП Дніпроводоканал ДМР. Вирішити питання судових витрат.

Суд першої інстанції на уточнюючі позовні вимоги уваги не звернув, та дійшов до помилкового висновку про відсутність обов`язку ОСОБА_4 сплачувати борг.

Враховуючи той факт, що відповідачі порушують зобов`язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

У даному випадку між позивачем та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому зареєстровані відповідачі, надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалися КП «Дніпроводоканал» ДМР відповідно до тарифів, встановлених та затверджених розпорядженнями Дніпровської міської ради.

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

В свою чергу, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачами у розумінні вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України, не спростований.

Доказів на підтвердження сплати відповідачами заборгованості послуг водопостачання та водовідведення матеріали справи не містять та відповідачами таких доказів ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій також не надано.

Крім того, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

При цьому, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

При цьому, пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15.

Звертаючись до суду з позовом, КП Дніпроводоканал ДМР просили стягнути з відповідачів на користь комунального підприємства заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 142 831,50 грн, а також інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 29 773,60 грн та 3% річних в розмірі 3 839 грн.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до передчасного висновку суду першої інстанції, що є підставою для його скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

За правилами ст. 141 ЦПК України, сплачений КП Дніпроводоканал ДМР судовий збір у розмірі 6 710 грн покладається на відповідачів рівними частинами по 1 677,50 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетрвоська від 26 червня 2023 року скасувати.

Позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму основного боргу по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 31.05.2008 по 30.06.2010 в розмірі 5 856 грн 17 коп на користь Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суму основного боргу по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2010 по 31.01.2022 в розмірі 136 975 грн 33 коп, а також 3 839 грн - сума 3 % річних та інфляційне збільшення 29 773 грн 60 коп на користь Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 1 677,50 грн з кожного окремо.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна