Справа № 461/5474/23 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/586/24 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ковальчука Ю.П.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 , Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визначення способів участі баби та діда у спілкуванні та вихованні внуків з дотриманням режиму навчання, харчування, розвитку та відпочинку без присутності батька.

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням уточнення позовних вимог, покликаються на те, що вони є батьками ОСОБА_7 , яка з 14 лютого 2014 року до 17 листопада 2022 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , за час перебування у якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розлучення батьків залишилися проживати з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Стверджують , що внучки постійно проводили літні канікули з ними в місті Хмельницькому, однак після розлучення відповідач уникає будь-яких можливостей їхніх побачень з онуками, не реагуючи на неодноразові прохання про зустріч з внуками, через особисті неприязні відносини відповідач повністю обмежує будь-яку їхню участь у спілкуванні з онуками, в тому числі і в телефонному режимі. Вважають, що дідо та баба мають право спілкуватися з внуками, брати участь у їх вихованні, а батьки не мають право перешкоджати їм у здійсненні права на щодо виховання внуків. З наведених підстав просять встановити наступний графік спілкування баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з онуками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в місцях, які відповідають вікові дітей з урахуванням їх звичайного розпорядку дня, а саме, кожну першу та третю неділю місяця з 12.00 год. до 17.00 год. без присутності батька.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2024 рокупозов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 , Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення способів участі баби та діда у спілкуванні та вихованні дітей з дотриманням режиму навчання, харчування, розвитку та відпочинку без присутності батька - задоволено частково.

Встановлено наступний графік спілкування баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з онуками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в місцях, які відповідають вікові дітей, з врахуванням їх звичайного розпорядку дня, а саме кожну першу та третю неділю місяця з 12:00 год. до 17:00 год., у присутності батька дітей ОСОБА_1 в перші три місяці з дати набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дітей.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що він заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу він зазначав, що не заперечує щодо зустрічі позивачів з дітьми, однак такі зустрічі повинні відбуватися лише у його присутності. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю тісних зв`язків позивачів з дітьми, їхні зустрічі без його присутності можуть мати негативні психологічні наслідки для дітей, що враховано у висновку Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про розв`язання спору щодо визначення способів участі баби та діда у спілкуванні та вихованні внуків, однак не взято судом до уваги. Вважає, що зустрічі позивачів з дітьми мають відбуватися виключно у його присутності для стабільного психологічно-емоційного стану та фізичного здоров`я дітей, а в оскаржуваному рішенні суду не наведено мотивів, чому саме перші три місяці зустрічі позивачів з дітьми можуть відбуватися у його присутності, а в подальшому без нього. Вказує, що його стосунки з дітьми характеризуються сильною емоційною близькістю, а травмуючі очікування дітей можливого приїзду їхньої матері проектуються на емоційний зв`язок з позивачами. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення в межах визнання позову із призначенням зустрічей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з онуками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності батька - ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не можуть досягти згоди з відповідачем щодо способу участі баби та діда у вихованні внуків та у спілкуванні з ними, а відтак, суд дійшов висновку, що порушене право позивачів підлягає захисту шляхом встановлення графіку спілкування баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з онуками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в місцях, які відповідають вікові дітей, з врахуванням їх звичайного розпорядку дня, а саме, кожну першу та третю неділю місяця з 12:00 год. до 17:00 год. перших три місяці з дня набрання рішенням законної сили проводити зустрічі баби і діда з внуками в присутності батька, а зі спливом трьохмісячного терміну - без присутності батька.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

14.02.2014 між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №3482.

Від вказаного шлюбу у ОСОБА_7 та ОСОБА_1 народилось двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2022 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , розірвано.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_7 .

Діти, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з висновком від 06.11.2023 року №260001-вих-136961 про розв`язання спору щодо визначення способів участі баби та діда у спілкування та вихованні внучок, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради рекомендує визначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дні та години зустрічей з онуками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме, кожну першу та третю неділю місяця з 12:00 год. по 17:00 год. в присутності батька.

Так, у висновку зазначено, що у дітей відсутня (несформована) стабільна психологічна прив`язаність до баби та діда, що посилюється відсутністю актуальних зв`язків між ними, зокрема, ОСОБА_11 спілкування з ними сприймає негативно, з запереченням, ОСОБА_9 ж декларує байдуже, незацікавлене ставлення до них. Відтак, рекомендоване поетапне, узгоджене з батьками дівчаток, організаційно узгоджене з батьком вибудовування стосунків дітей з їх бабою та дідом, та лишень за умови отримання згоди дітей на таке спілкування.

Судовий розгляд сімейних спорів, що стосуються інтересів дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист якнайкращих інтересів дитини.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108).

ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує.

Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини 1 статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Частинами 2, 3 статті 257 СК України передбачено, що батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно із частиною 1 статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

В свою чергу, вимоги статті 159 СК України вказують на те, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Згідно із ч. 2 ст 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, надала висновок від 06.11.2023 року №260001-вих-136961, у якому рекомендувала визначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дні та години зустрічей з внуками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в кожну першу та третю неділю місяця з 12:00 год. по 17:00 год. в присутності батька, зазначивши підстави, за яких дійшла висновку про зустрічі лише в присутності батька.

Тобто, згідно з висновком органу опіки та піклування зустрічі баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з внучками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можуть відбуватися лише у присутності батька.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку пр. те, що зустрічі баби та діда з внуками мають відбуватися в кожну першу та третю неділю місяця з 12:00 год. до 17:00 год. у присутності батька дітей ОСОБА_1 в перші три місяці з дати набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дітей, не зазначивши у рішенні мотивів, з яких прийшов до такого висновку.

Апелянт в апеляційній скарзі покликається на те, що не заперечує щодо зустрічей баби та діда з внуками, однак вважає, що такі зустрічі повинні відбуватися у його присутності, оскільки діти не відчувають до них прихильності, між ними відсутній емоційний, психологічний зв`язок, те, що діти тривалий час не спілкувалися з бабою та дідом віддалило їх один від одного, діти не відчувають потреби у спілкуванні з дідом та бабою, і лише зустрічі у присутності батька сприятимуть налагодженню відносин між бабою, дідом та внучками.

Установивши, що між сторонами склалися відносини, які позбавляють позивачів можливості вільно спілкуватися з внуками, займатися їх вихованням, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, врахувавши права та бажання баби та діда брати участь у вихованні та спілкуванні з внуками, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення способів їх участі у спілкування та вихованні внучок.

Визначаючи спосіб участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з внуками, суд першої інстанції, врахувавши якнайкращі інтереси дітей, їх вік, місце проживання, час навчання та час відпочинку, розпорядок дня, та інші обставини, що мають істотне значення, обґрунтовано частково задовольнив позов та визначив порядок участі баби та діда у спілкуванні та вихованні внуків шляхом встановлення графіку спілкування баби та діда з онуками, в місцях, які відповідають вікові дітей, з врахуванням їх звичайного розпорядку дня, а саме кожну першу та третю неділю місяця з 12:00 год. до 17:00 год.

При цьому суд зазначив, що зустрічі у визначені дні мають відбуватися у присутності батька дітей, ОСОБА_1 в перші три місяці з дати набрання рішенням законної сили, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дітей.

Однак, зазначивши в оскаржуваному рішенні суду про спілкування баби та діда з внуками у перші три місяці з дати набрання рішенням законної сили у присутності батька, а після спливу вказаного строку - без присутності батька дітей, суд першої інстанції не врахував, що у зв`язку з відсутністю тісних зв`язків позивачів з внуками, для їх стабільного психологічно-емоційного стану та здоров`я дітей, перших трьох місяців зустрічей в присутності батька буде недостатньо для налагодження зв`язків між позивачами та дітьми, оскільки діти мають тісний емоційний зв`язок лише з батьком, який їх любить, ними опікується та їх захищає, займається їх вихованням, з яким вони постійно проживають, який для них є найближчою люблячою їх людиною.

Суд не врахував ту обставину, що баба ОСОБА_3 та дідо ОСОБА_4 є батьками матері дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у яких є образа на матір, яка їх залишила у малолітньому віці, проживаючи у Єгипті не займалася їх і не займається їхнім вихованням, проживаючи за межами України створила іншу сім`ю, ними не цікавиться і не опікується, вони не відчувають її любові, через що у них склалося негативне ставлення до матері, що також відобразилося на відносинах між внуками та бабою, дідом, які є батьками їх матері, для відновлення яких та встановлення довіри між ними потрібен значно більший час, чому сприятимуть зустрічі в присутності батька, з яким вони постійно проживають, почувають себе в безпеці, а тому враховуючи доводи апелянта, колегія суддів вважає доцільним, щоб зустрічі відбувалися в присутності батька і після спливу трьох місяців, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в цій частині змінити, а саме, визначити строк, протягом якого зустрічі баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з внуками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинні відбуватися в присутності батька ОСОБА_1 , 12 місяців, в решті оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2024 року- змінити, зазначивши в абзаці другому резолютивної частини строк, протягом якого зустрічі баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з онуками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинні відбуватися в присутності батька ОСОБА_1 , 12 місяців.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

У зв`язку з перебуванням одного з членів колегії суддів у період з 19 по 23 серпня 2024 року включно у відпустці, повна постанова складена та підписана 26 серпня 2024 року

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк