Справа № 644/ 5709 /23
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання,

в с т а н о в и в:

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» - Лоскот М.І. звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2013 року по 23.02.2022 року в розмірі 68692,94 грн.; інфляційні втрати в розмірі 5906,60 грн.; 3 % річних в сумі 935,21 грн., а всього стягнути 75 534,75 грн. та покласти судові витрати по сплаті судового збору на відповідачів.

Ціна позову визначена позивачем в розмірі 75 534,75 грн.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, та являються споживачами послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», отримують та користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, але за отримані послуги в повному обсязі не сплачують, що привело до утворення заборгованості.

В позовній заяві зазначено, що за період з 01.03.2013 року по 23.02.2022 року відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за вказаний період складає 68692,94 грн.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи.

Копія ухвали від 15.08.2023 року разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримана відповідачем ОСОБА_2 24.08.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи.

Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 24.08.2023 року, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та встановленого судом строку для подання відзиву. Протягом визначеного судом строку, відповідачем відзив на позовну заяву не подавався.

22.11.2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Відзив не містить клопотання про поновлення строку для його подання.

В обґрунтування своїх заперечень, які зазначені у відзиві відповідачем зазначено, що позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк для звернення до суду з позовом, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, відповідач зазначає, що між нею та позивачем КП «ХТМ» відсутні будь-які договірні відносини, а тому у неї відсутні зобов`язання перед позивачем. Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Вона та відповідач ОСОБА_4 у вказаній квартирі не проживають та не є споживачами послуг в розумінні Закону, а тому не є належними відповідачами у справі.

Разом з відзивом на позов 22.11.2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про застосування строків позовної давності.

В обґрунтування вказаної заяви відповідачем зазначено, що позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк для звернення до суду з позовом, що є підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного, відповідач просить на підставі ст. 267 ЦК України відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідачем ОСОБА_1 протягом встановленого судом строку, відзив на позовну заяву не подавався. 15.01.2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про застосування строків позовної давності. Вказана заява не містить дати її складання. В обґрунтування заяви відповідачем зазначені аналогічні підстави, що і у заяві відповідача ОСОБА_2 .

Від КП «Харківські теплові мережі» відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 до суду не надходила.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача в якій вона просить справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачу послуги з опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, який введено в дію 01.05.2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

В статті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення та теплопостачання. Надання послуг в даному будинку здійснює КП «Харківські теплові мережі», що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачами.

Письмовий договір про надання послуг між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачами не укладався, але послуги з централізованого опалення відповідачам фактично надавалась позивачем. Таким чином, між сторонами наявні фактичні договірні відносини.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Щомісячно позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з централізованого опалення, однак відповідачами кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались. Відповідачі порушуючи свої зобов`язання, не сплачували за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості.

Доказів щодо звернення відповідачів в установленому законодавством порядку до позивача з претензіями щодо надання чи ненадання вказаних житлово комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З викладеного вище вбачається, що відповідачі, будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно.

Представник позивача в своїй позовній заяві, в якості обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що за період з 01.03.2013 року по 23.02.2022 року відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за вказаний період складає 68692,94 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з чим, представник позивача зазначає, що з відповідачів підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 5906,60 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 935,21 грн.

Як передбачено ч. 5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1, 2, 4, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи за ініціативою суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Суд не приймає до уваги доводи, які викладені відповідачем ОСОБА_2 у відзиві на позов у зв`язку з тим, що відзив поданий з пропуском строку визначеного судом в ухвалі про відкриття провадження від 15.08.2023 року, яка отримана безпосередньо відповідачем 24.08.2023 року.

Відзив на позов надано суду лише 22.11.2023 року та він не містить клопотання про поновлення строку для його подання. Об`єктивних та обґрунтованих підстав для поновлення строку на подання відзиву, відповідачем не зазначено та не надано відповідних доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні поважні причини пропуску строку для подання відзиву, а тому пропущений строк не підлягає продовженню.

Разом з відзивом на позов відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про застосування строків позовної давності в якій відповідач просить на підставі ст. 267 ЦК України відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

15.01.2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності. В обґрунтування заяви відповідачем зазначені аналогічні підстави, що і у заяві відповідача ОСОБА_2 .

Дослідивши вказані заяви, суд приходить до наступних висновків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року встановлений карантин на всій території України. Постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, від 22 липня 2020 року №641, від 09 грудня 2020 року №1236 встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року по 30 червня 2023 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби COVID-19 від 30.03.2020 №540-ІХ внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Судом встановлено, що КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів 08.08.2023 року.

В позовній заяві міститься вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги за період з 01.03.2013 року по 23.02.2022 року.

Враховуючи те, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також запровадження на всій території України карантину до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені ст.257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, суд приходить до висновку, що період заборгованості з 01.03.2013 року по 11.03.2017 року виходить за межі позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У зв`язку з цим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 01.03.2013 року по 11.03.2017 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приймаючи до уваги, що відповідачі будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах строку позовної давності за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати та 3 % річних нараховані за період з 01.09.2020 року по 23.02.2022 року, тобто в межах строку позовної давності та до введення в дію воєнного стану в Україні.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів заборгованість послуги опалення та гарячого водопостачання в межах строку позовної давності за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 48 573,44 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 5906,60 грн., 3 % річних в сумі 935,21 грн., а всього стягнути 55 415,25 грн.

Розподіл судових витрат в частині судового збору, суд вирішує у відповідності до положень ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви в 2023 році позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, яка склала 1959,32 грн., виходячи із наступного розрахунку ((55 415,25 грн. (сума задоволених позовних вимог) ? 75534,75 грн. (сума заявлених позовних вимог) х 100 %= 0,73 %); 2684,00 грн. (сума сплаченого судового збору) х 0,73 = 1959,32 грн.).

Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1959,32 грн., в дольовому співвідношенні по 979,66 грн. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 257, 526, 612, 614, 625, 815 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги централізованого теплопостачання за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 48 573,44 грн., інфляційні втрати в розмірі 5906,60 грн., 3 % річних в сумі 935,21 грн., а всього стягнути 55 415,25 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1959,32 грн., в дольовому співвідношенні по 979,66 грн. з кожного з відповідачів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29.01.2024 року.

Суддя: А. К. Сітало