Номер провадження 4-с/754/105/24
Справа № 754/3829/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2024 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужук Павло Петрович, боржник: державний нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєва О.В., заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії та рішення державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2024 року у справі № 754/3829/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя постановлено вжити заходів забезпечення позову, а саме заборонити державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєвій О.В. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.09.2024 року представник заявника направив до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заяву про примусове виконання вказаної постанови. Повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання головного державного виконавця Стужука П.П. від 27.09.2024 року виконавчий документ, а саме постанову Київського апеляційного суду м.Києва від 27.09.2024 року у справі № 754/3829/24, повернуто без прийняття до виконання в зв`язку із тим, що у виконавчому документі відсутні дата народження та РНОКПП та не зазначено повністю ім`я боржника та по батькові. Крім того, державний виконавець звернув увагу на вимогу Інструкції щодо підвідомчості виконання.

Заявник вважає вказані дії та рішення державного виконавця неправомірними, оскільки чинне законодавство не вимагає обов`язкового зазначенні у виконавчому документі імені, дати народження та РНОКПП посадової особи, якою є державний нотаріус. Крім того, організаційно-правовою формою Одинадцятої київської державної нотаріальної контори є державна організація (установа, заклад), а не орган державної влади, тому виконавче провадження підвідомче Оболонському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити її вимоги, а саме:

-визнати неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужука П.П. стосовно повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання;

-визнати неправомірними рішення державного виконавця - повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужука П.П. від 27.09.2024 року, згідно якого виконавчий документ, а саме постанову Київського апеляційного суду від 09.07.2024 року у справі № 754/3829/24 повернуто без прийняття до виконання.;

-зобов`язати головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужука П.П. прийняти до виконання та примусово виконати постанову Київського апеляційного суду від 09.07.2024 року у справі № 754/3829/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 31.10.2024 року залучено до участі у справі в якості боржника державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєву О.В.

В судове засідання заявник та представник заявника не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужук П.П. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Боржник та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2024 року у справі № 754/3829/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та постановлено вжити заходів забезпечення позову, а саме заборонити державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєвій О.В. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.09.2024 року представник заявника ОСОБА_4 звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про примусове виконання вказаної постанови.

Повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання головного державного виконавця Стужука П.П. від 27.09.2024 року виконавчий документ - постанову Київського апеляційного суду м.Києва від 27.09.2024 року у справі № 754/3829/24, повернуто без прийняття до виконання відповідно до п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» в зв`язку із тим, що у виконавчому документі відсутні дата народження та РНОКПП та не зазначено повністю ім`я боржника та по батькові. Також, у вказаному повідомленні державний виконавець звернув увагу на вимогу Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо підвідомчості виконання.

Згідно з статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин 1 та 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

З приписів ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що з метою захисту інтересів стягувача, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Так, відсутність у виконавчому документі дати народження не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 749/1181/16-ц (провадження № 61-1115св18), від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 19 вересня 2019 року у справі № 469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18).

Також, відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61-331св18).

Крім цього, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19).

У даному випадку державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу, не скористався наданими йому законодавством правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення з урахуванням того, що у виконавчому документі зазначено місце роботи боржника - державного нотаріуса Васильєвої О.В., а саме - Одинадцята київська державна нотаріальна контора. До того ж, у змісті вищезазначеного повідомлення відсутні посилання на здійснення державним виконавцем будь-яких заходів, направлених на примусове здобуття вказаної інформації.

З урахуванням наведеного суд вважає неправомірними дії та рішення суб`єкта оскарження з повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття відповідно до п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Що ж стосується посилань державного виконавця у повідомленні на положення Інструкції щодо підвідомчості, то суд зауважує, що детально перелік органів державної виконавчої служби наведено в пункті 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція № 512/5).

Так, органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

- відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

- управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

- відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Підвідомчість рішень, виконання яких покладається на Відділ примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, визначається абзацами 4-6 пункту 4 розділу І Інструкції № 512/5.

Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Вищенаведеною Інструкцією № 512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), встановлено вичерпний перелік рішень, що підвідомчі Відділам примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

В даному випадку боржником є державний нотаріус, а не посадова особа органу державної влади, відтак, вказане посилання державного виконавця у оскаржуваному повідомленні є необґрунтованим.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Правосуддя здійснюється не лише в результаті розгляду і вирішення цивільної справи, а за умов реального захисту прав, свобод та інтересів учасників цивільного судочинства, що можливо при реалізації судових рішень і перш за все в порядку їх примусового виконання у процедурах виконавчого провадження, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

У частині 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1ст. 6 ЄСПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід`ємну частину "судового розгляду" для цілей ст. 6 ЄСПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відтак, слід визнати неправомірними дії та рішення головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужука П.П. стосовно повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Щодо вимоги про зобов`язання суб`єкта оскарження прийняти до виконання та примусово виконати постанову Київського апеляційного суду від 09.07.2024 року у справі № 754/3829/24, то така не може бути задоволена, оскільки зазначені дії є компетенцією державного виконавця, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відтак, суд вважає належним поновити право заявника шляхом зобов`язання державного виконавця повторно розглянути заяву стягувача щодо примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.07.2024 року у справі № 754/3829/24.

Таким чином, скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-5, 12-13, 81, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужука Павла Петровича стосовно повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа - постанови Київського апеляційного суду від 09 липня 2024 року у справі № 754/3829/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна.

Визнати неправомірними рішення державного виконавця - повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужука Павла Петровича від 27 вересня 2024 року, згідно якого виконавчий документ, а саме постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2024 року у справі № 754/3829/24 повернуто без прийняття до виконання.

Зобов`язати головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стужука Павла Петровича повторно розглянути заяву представника стягувача - ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про примусове виконання постанови Київського апеляційного суду від 09 липня 2024 року у справі № 754/3829/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: