ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/380/24 Номер провадження 22-ц/814/2567/24Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат Лобач І.А.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Лобач Ігора Анатолійовича

на додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року, ухвалене суддею Левицькою Т.В., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Лобач Ігора Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Фелді О.В. звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за договором позики №11Ф від 31.01.2022 у розмірі 381 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.01.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики №11Ф, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 288 200,00 грн, що на момент укладення договору дорівнює еквіваленту суми 10 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у строк не пізніше 31.01.2024. У порушення умов договору 31.01.2024 відповідач не повернув позивачу грошові кошти, зазначені у договорі ,та його заборгованість за договором станом на день складання позовної заяви становить 381 000,00 грн, що за комерційним курсом АТ КБ «Приват Банк» становить 10 000,00 доларів США. Окрім того, станом на дату укладення договору позики позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . В умовах договору позики відсутнє застереження, що кошти у позику ОСОБА_2 отримав для особистих потреб.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №11Ф від 31.01.2022 у розмірі 381 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 810,00 грн. У задоволенні позову до ОСОБА_3 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти, належним чином не виконав зобов`язання з повернення позики у розмірі та у строк, встановлені у договорі, тому грошові кошти в сумі 381 000,00 грн підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . Разом з тим, позовні вимоги в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_3 до задоволення не підлягають у зв`язку з недоведеністю факту укладення договору позики ОСОБА_2 та отримання ним грошових коштів в інтересах сім`ї.

11.03.2024 представником ОСОБА_1 - адвокатом Лобач І.А. в системі «Електронний суд» сформовано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заява мотивована тим, що у позовній заяві було зазначено, що розмір витрат на правову допомогу, які очікує понести позивач, становить 50 000,00 грн та зазначено, що докази на їх підтвердження будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 31.01.2024 між Адвокатським об`єднанням «Мистецтво права» та ОСОБА_1 було укладено договір АL 3101/2024-1 про надання правничої допомоги. 11.03.2024 між Адвокатським об`єднанням «Мистецтво права» та ОСОБА_1 було підписано акт приймання-передач наданих послуг, відповідно до якого позивачу було надано послуги з підготовки та подачі позову до суду, з участі адвоката в судовому засіданні, з підготовки інших процесуальних документів. Вартість правової допомоги становить 50 000,00 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Додатковим рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2024 заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лобач Ігора Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Лобач І.А., посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зміст та обсяг правової допомоги, які надаються клієнту на підставі договору про надання правничої допомоги, визначаються сторонами у окремому дорученні, яке є невід`ємною частиною договору (п.1.3.). Розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами окремо у кожному дорученні до цього договору, яке є його невід`ємною частиною (пункт 5.3. договору). Відповідно до п. 3. доручення №1 від 31.01.2024 вартість правової допомоги (гонорар Адвокатського об`єднання) становить 50 000,00 грн, яка сплачується клієнтом протягом 10 (десяти) календарних днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Вважає, що таким чином сторони договору АІ-3101/2024-1 про надання правничої допомоги від 31.01.2024 визначили фіксований розмір гонорару у сумі 50 000,00 грн за виконання доручення клієнта щодо надання йому правової допомоги, яка полягає у стягненні на користь клієнта грошових коштів за договором позики №11Ф від 31.01.2024, який укладений між клієнтом як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, що відповідає ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Водночас, ОСОБА_2 як відповідач у справі, який заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не довів неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу шляхом надання відповідних доказів, не обґрунтував належним чином зменшення розміру витрат до суми 5 000,00 грн. Таким чином, суд першої інстанції неправомірно та необґрунтовано зменшив розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, а тому таке вручання у договірні відносини між позивачем як клієнтом та Адвокатським об`єднанням «Мистецтво права» суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

У відзиві на апеляційну представник ОСОБА_2 адвокат Костенко О.О. просить залишити її без задоволення, додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи, 31.01.2024 між Адвокатським об`єднанням «Мистецтво права» та ОСОБА_1 було укладено договір №АL 3101/2024-1 про надання правничої допомоги. Згідно п. 5.3 розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами окремо у кожному дорученні до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до доручення № 1 до договору №АL 3101/2024-1 про надання правничої допомоги від 31.01.2024, адвокатське об`єднання «Мистецтво права» прийняло доручення від ОСОБА_1 щодо надання йому правової допомоги, яка полягає у стягненні на користь клієнта грошових коштів за договором позики №11Ф від 31.01.2022, яка передбачає підготовку та подання позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представництво інтересів клієнта в суді. Вартість правової допомоги становить 50 000,00 грн, яка сплачується клієнтом протягом 10 календарних днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Як вбачається з акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 11.03.2024, адвокатське об`єднання «Мистецтво права» надало ОСОБА_1 послуги у виді підготовки та подачі позовної заяви, участі в судовому засіданні, підготовки інших процесуальних документів. Вартість правової допомоги становить 50 000,00 грн.

За результатами розгляду заяви представника ОСОБА_1 адвоката Лобач І.А. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, аналізуючи надані суду докази, суд першої інстанції визнав, що в них не розмежовано вартість послуг за складання позовної заяви, інших процесуальних документів, участі в судовому засіданні, що унеможливлює встановлення судом вартості послуг адвоката за окремі види послуг, проте вбачається, що загальну вартість послуг (гонорар) адвокатське об`єднання оцінює в 50 000,00 грн.

Вказаний розмір суд першої інстанції визнав занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючі конкретні обставини справи, зокрема, справа розглянута в одному судовому засіданні, з приводу спірних правовідносин склалася стала судова практика, адвокатом підготовлено незначну кількість процесуальних документів, позов задоволено частково. Відтак, загальна вартість виконаних адвокатом в суді першої інстанції робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 5 000,00 грн.

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 5 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 - 5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Таким чином, при вирішенні питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінки сторін під час судового процесу тощо.

Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, додатковій постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 755/18750/20 сформував висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За результатами розгляду даної справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, дійшов правильного висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн є завищеними та належним чином не мотивованими.

При цьому суд першої інстанції не вдавався до оцінки договору про надання правової допомоги, як помилково зазначає представник ОСОБА_1 адвокат Лобач І.А. у доводах апеляційної скарги, а з дотриманням принципу розумності та співмірності надав оцінку обсягу виконаної адвокатом роботи на предмет його обґрунтованості та пропорційності, відповідності цієї суми критеріям реальності, у результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення цієї вимоги з урахуванням статті 141 ЦПК України, виклавши належні мотиви у своєму рішенні. Висновки суду першої інстанції, перевірені під час апеляційного перегляду, відповідають вимогам процесуального закону, а доказам у справі надана належна правова оцінка.

Колегія суддів, проаналізувавши наведені заявником постанови Верховного Суду, дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що судом першої інстанції не враховано висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Вищевикладене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лобач Ігора Анатолійовича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов