Справа № 932/8699/23
Провадження № 2/932/2443/23
УХВАЛА

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участі секретаря судового засідання Мотуз Я.А., представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі клопотання відповідача ОСОБА_3 щодо надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_4 із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить розірвати шлюб укладений між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) та ОСОБА_3 зареєстрований 05 травня 2007 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 338.

Ухвалою від 21 листопада 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву, у якій просить надати сторонам строк на примирення в сім`ї строком на 6 (шість) місяців, в обґрунтування якої зазначив, що бажає зберегти родину та досі кохає свою дружину.

У судовому засіданні представник позивача заперечувала щодо надання строку на примирення, та надала письмові заперечення в яких зазначила, що позивач не проживає з відповідачем разом та не веде спільного господарства, з червня 2023 року позивач проживає разом із сином за кордоном, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні наполягав у наданні строку на примирення для сторін, та зазначив, що відповідач бажає зберегти шлюб.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Розглянувши клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа №442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019р.

Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, зважаючи на те, що позивач категорично не погоджується на примирення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання часу для примирення сторін, а також враховуючи те, що примушування дружини до збереження шлюбу є порушенням її права на свободу, оскільки таке суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про надання часу для примирення сторін у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.24, 55, 56, 11 СК України, ст. ст. 258, 259, 260, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання відповідача ОСОБА_3 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу, відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ