Справа №473/5513/23 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/240/24
Постанова

Іменем України

12 лютого 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманськоъ Н.О.,

із секретарем Чумаченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 06 грудня 2023 року о 09:30 год., під головуванням судді Вуїва О.В., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що Банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копій паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку.

За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач тим самим погодився, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

На підставі укладеного договору від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого була платіжна картка НОМЕР_1 . Однак позичальник не виконував взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 22 серпня 2023 року в нього утворилася заборгованість за кредитним договором (тілом кредиту) в розмірі 23 883 грн 26 коп.

Враховуючи викладене, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 грудня 2023 року позовні вимоги Банку задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 04 жовтня 2018 року, що утворилася станом на 22 серпня 2023 року, а саме заборгованість за кредитом 3 571 грн 41 коп., а також 401 грн 26 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, на підтвердження заявлених вимог Банк надав до суду Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Тарифи, Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення вартості кредиту, які не містять особистого підпису позичальника про ознайомлення з ними. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази накладення відповідачем електронного цифрового підпису на вказаних документах. Анкета заява до Договору про надання банківських послуг не містить умов щодо внесення позичальником процентів за користування кредитом та неустойки.

Тому, суд вважав недоведеним, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав, викладених в позовній заяві, а Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору.

Суд першої інстанції вказав, що з наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що Банк здійснював нарахування процентів та неустойки за договором з подальшим списанням нарахованих процентів та неустойки шляхом їх зарахування до заборгованості за тілом кредиту, що призвело до штучного збільшення такої заборгованості. Оскільки такі дії Банку та нарахування не узгоджувалися з Умовами кредитного договору, тому проценти та неустойка у розмірі 20 311 грн 85 коп. були нараховані безпідставно, натомість дана сума коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення районного суду і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку зібраним доказам, не дослідив механізм отримання банківських послуг та процедуру ознайомлення Споживача з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних особі, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Не звернув увагу, що приєднання та підписання до Умов і правил здійснюється шляхом підписання Анкети заяви як у паперовому так і електронному вигляді, шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги. Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який був оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису.

На момент підписання Анкети - заяви від 04 жовтня 2018 року, Клієнт був належним чином ознайомлений, шляхом заповнення формуляра заяви про прийняття пропозиції укласти електронний договір та проставляння електронного цифрового підпису вчинив дії, які вважалися для нього прийнятними, погодившись з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, отримав їх примірники у мобільному додатку, що помилково не було враховано судом.

Звертає увагу, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані і на офіційному сайті Банку, публічно доступні і відповідач, маючи безперешкодний доступ до них, не рідше один раз на 30 календарних днів зобов`язаний ознайомлюватися із чинною редакцією Умов і Правил, які можуть змінюватися і доповнюватися за згодою клієнта, у тому числі шляхом проведення ним банківських операцій.

Зокрема, редакція Умов та правил, що містяться в матеріалах справи, носить показовий характер, неодноразово оновлювались і доповнювались, відповідач шляхом здійснення банківських операцій із використанням власної картки погоджувався з ними.

Банк також не погоджується з розміром стягнутої судом заборгованості, посилаючись на те, що за домовленістю сторін, Банк на власний розсуд переглядав кредитний ліміт, а клієнт, шляхом розрахунку з використанням Платіжної картки підтверджував свою згоду з встановленням ліміту до використання. Відсотки нараховувались на суму наданого кредиту за кожен календарний день використання кредитних коштів за процентними ставками, зазначеними в тарифах.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписано анкету-заяву від 04 жовтня 2018 року, в результаті якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

До договору банком долучено витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 22 серпня 2023 року борг ОСОБА_1 складає 23 883 грн 26 коп.

Заборгованість ОСОБА_1 частково погашалася у добровільному порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що

«у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі) У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

З матеріалів даної справи вбачається, що в анкеті-заяві від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а. с. 11).

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив.

Оскільки в анкеті-заяві від 04 жовтня 2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахував ці кошти на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту (23 883 грн 26 коп) за рахунок протиправно списаних банком відсотків (у розмірі) з 20 311 грн 85 коп до 3 571 грн 41 коп.

З урахуванням того, що в анкеті-заяві від 04 жовтня 2018 року процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії суд першої інстанції відмовив вірно.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги, що суд залишив поза увагою, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який був оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису. Кредитний договір між Банком та позичальником, а саме Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, надавався через мобільний додаток, підписаний шляхом накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_1 . Отже, останній був належним чином ознайомлений з його умовами.

До правовідносин у даній справі неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Як зазначає Банк в своїй апеляційній скарзі, Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк», тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Посилання Банку на те, що істотні умови договору (процентну ставку за користування кредитними коштами, пені, комісії, штрафів) погоджено між сторонами у Паспорті споживчого кредиту, безпідставні, оскільки підписана позичальником анкета-заява не містить положень про те, що Паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору банківського обслуговування.

Матеріали справи не містять відомостей про те, який саме Паспорт умов був прийнятий позичальником.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за несвоєчасне погашення кредиту, Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 42/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Оскільки Умови та правила банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 жовтня 2018 року, шляхом підписання Заяви-Анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи опубліковані і на офіційному сайті Банку, публічно доступні і відповідач, маючи безперешкодний доступ до них, міг ознайомитись у будь який час, не можуть бути прийняті до уваги.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що при укладенні кредитного договору Банк не дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які діяли на час укладення кредитного договору, інші доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Інакший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За наведених обставин, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 грудня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 13.02.2024 р.