Справа № 158/1139/24
Номер провадження 2-о/167/47/24
судді Рожищенського районного суду Волинської області
07 листопада 2024 року м. Рожище
Історія справи.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення опіки та призначення його опікуном.
Заяву обґрунтовував тим, що його рідний брат ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства 1-А групи та проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що внаслідок натальної церебральної травми хворіє на епілепсію та гіпокампальний склероз в результаті цього має розлади психіки, переніс дві нейрохірургічні операції. Згідно з висновком лікарської комісії № 26 від 09 січня 2023 року в брата встановлена обмежена здатність щодо самообслуговування, спілкування, контролю своєї поведінки та потребує постійного стороннього догляду.
Вказував, що фактично здійснює необхідний постійний догляд за братом, створює йому необхідні побутові умови.
Просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном.
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 26 червня 2024 року у даній справі було призначено судово-психіатричну експертизу.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 561 від 19 липня 2024 року Хмельницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_2 виявляє деменцію з хронічним психічним розладом внаслідок рефрактерної структурної епілепсії. Психічне захворювання ОСОБА_2 є хронічним та стійким. ОСОБА_2 не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.
Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним строком на 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили. Встановлено над ним опіку та призначено його опікуном - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначене рішення прийнято більшістю голосів складу суду.

Зміст окремої думки.

Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що розгляд справ про визнання фізичної особи недієздатною проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.

За змістом ч. 1 ст. 35 ЦПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ЦПК України суддя, не згодний із рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Погоджуючись із підставами для визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки, оскільки вони підтверджені висновком проведеної по справі судово-психіатричної експертизи, вважаю, що підстави для призначення опікуном над недієздатним саме заявника у цій справі не доведені, а тому у задоволенні заяви в цій частині необхідно було відмовити виходячи з такого.

Згідно з ч. 1-3 ст. 41 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

За приписами ч. 4, 5 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна повинні враховуватися положення ч. 4 ст. 63 ЦК України задля забезпечення нормального життєзабезпечення підопічного.

Частиною 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Правила опіки та піклування, затверджені наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 передбачають, що можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

Так, відповідно до заяви (подання) органу опіки та піклування ОСОБА_1 постйно піклується та доглядає рідного брата, а відтак вважають та просять призначити опікуном ОСОБА_1 .

Далі, згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) від 10 травня 2024 року № 22, який доданий до заяви (подання) органу опіки та піклування, ОСОБА_2 проживає разом лише з заявником, проте в судовому засіданні встановлено, що заявник одружений і проживає разом з дружиною і малолітньою дитиною, що вказує на неповноту дослідження обставин проживання ОСОБА_1 .

Разом з цим, під час судового розгляду встановлено, що до моменту звернення до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним і призначення над ним опікуном ОСОБА_1 матір і батько брали активну участь в утриманні сина ОСОБА_3 та його догляді.

Допитана в судовому засіданні, як свідок матір ОСОБА_4 ствердила, що син ОСОБА_5 хворіє з дитинства, 2016 року встановлена інвалідність І «А» групи з дитинства, вона практично щоденно відвідує ОСОБА_3 , при відсутності заявника саме вона доглядає за сином.

З наведеного вбачається, що заявник ОСОБА_1 не є єдиною особою, яка може доглядати ОСОБА_2 , надавати допомогу у веденні господарства та забезпечувати реалізацію останнім його законних особистих немайнових та майнових прав та інтересів.

Також, як встановлено з висновку судово-психіатричного експерта № 561 від 19 липня 2024 року Хмельницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» саме в присутності батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продився огляд ОСОБА_2 .

В ході судового розгляду представник заявника зазначав, що матір ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та батько ОСОБА_6 через стан здоров`я не можуть повноцінно виконувати обов`язки опікуна над своїм сином. Крім цього, посилаючись на відео розмови між матір`ю ОСОБА_4 та сином ОСОБА_2 наголошував на негативному ставленні сина до матері.

Проте, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 062м/01 від 11 червня 2024 року про стан здоров`я ОСОБА_6 , форма № 027/о із зазначенням: діагноз по ІСРС-2: основний К76-ІХС без стенокардії; діагноз МКХ-10: основний 125.0 Атеросклеотична серцево-судинна хвороба як така ікс дифузний кардіосклероз церебральний атеросклероз та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17 червня 2024 року щодо ОСОБА_4 , форма № 027/о : діагноз по ІСРС-2: основний К86-гіпертонія не ускладнена; Діагноз МКХ-10: 111.9 гіпертезивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності Гіпертонічна хвороба І-ІІ ст. Вертеброгенна торакалгія) є непереконливим доказом, що останні не можуть виконувати обов`язки опікуна.

Крім цього, такі виписки отримані ОСОБА_4 - 17 червня 2024 року та ОСОБА_6 - 11 червня 2024 року з різницею в 6 днів і після звернення до суду з заявою про призначення ОСОБА_1 опікуном.

На переконання судді, відео розмови матері з сином ОСОБА_3 неспроможне також беззаперечно ствердити не сприйняття сином матері, оскільки свідок ОСОБА_4 (матір) в судовому засіданні зазначала, що у ОСОБА_3 змінюється стан і настрій в залежності від різних природних факторів.

За таких обставин вважаю, що твердження про те, що матір ОСОБА_2 - ОСОБА_4 чи батько ОСОБА_6 не можуть виконувати обов`язки опікуна, належними доказами не підтверджено.

Крім того, вважаю необхідним зазначити, що з лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, а в силу ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною, тому питання, які впливають на можливість звільнення особи від мобілізації, мають вирішуватися судом із особливою ретельністю і не лише з урахуванням інтересів такої особи та членів її сім`ї, а й суспільних та державних інтересів.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 хворіє з дитинства, в 2016 році встановлена інвалідність інвалідність І «А» групи з дитинства і до цього часу ніхто із близьких родичів та ОСОБА_1 не зверталися до суду з аналогічною заявою, на думку судді, викликає обґрунтований сумнів у дійсних намірах заявника, який є військовозобов`язаним.

Відтак, рішення про призначення заявника опікуном для недієздатного ОСОБА_2 є передчасним.

Головуючий суддя І. Т. Гармай