Справа № 587/418/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді - Черних О.М.

за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 400 000 грн моральної шкоди у зв`язку зі смертю в ДТП її чоловіка ОСОБА_5 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 02 вересня 2022 року о 19 год. 40 хв. водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» в м. Суми, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 та внаслідок даного ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до реанімаційного відділення КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 03 вересня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001722 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Україна та в подальшому закрито у зв`язку з встановленою відсутністю у діях ОСОБА_4 складу вказаного кримінального правопорушення. ОСОБА_4 несе цивільну відповідальність за завдання ним шкоди у зв`язку з використанням ним джерела підвищеної небезпеки.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовільнити.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки фактично страховою компанією позивачці відшкодована моральна шкода, та вказала, що відповідач надавав посильну матеріальну допомогу.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.08.2023 року - 02 вересня 2022 року о 19 год. 40 хв. водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» в м. Суми, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до реанімаційного відділення КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14-17).

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 03 вересня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001722 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Україна (а.с.14-17).

30 серпня 2023 року постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Сумській області майора поліції Ковбасенка В.С., було закрито кримінальне провадження №0001722 від 03 вересня 2022 року, у зв`язку з встановленою відсутністю у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 14-17).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №728/401 від 22 листопада 2022 року смерть ОСОБА_5 настала в результаті сполученої тупої травми тіла, що складалася із закритої травми грудної клітки, множинних переломів кісток обох гомілок, множинних саден та синців, і ускладнилася розвитком гострої легенево-серцевої недостатності. Виявлені на трупі тілесні ушкодження могли утворитися у результаті дорожньо-транспортної пригоди. На момент первинного контакту потерпілий міг бути розташований передньо-лівою поверхнею тіла до травмуючого транспортного засобу (а.с.14-17).

ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, що стверджується довідкою про причину смерті від 05.09.2024 року (а.с.11).

Позивачка ОСОБА_3 була дружиною померлого ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб та паспортом громадянина України (а.с. 7-10).

Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) зазначив: «У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.»

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди.

Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Дані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що наведена у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Діями відповідача ОСОБА_4 позивачці була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 400 000 грн, враховуючи характер та глибину фізичних та душевних страждань.

У відповідності до ч. 1 ст. 23, ст. 1167 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У пунктах 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині) батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Разом з тим, суд бере до уваги, що цивільно-правова відповідальність відповідача на дату ДТП була застрахована AT «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до полісу №207667659.

ОСОБА_3 звернулася до AT «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування та, станом на дату подання позовної заяви вже отримала відшкодування моральної шкоди у розмірі встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: 78 000,00 гривень.

Відповідно до копії страхових актів про виплату страхового відшкодування за Полісом №207667659, ОСОБА_3 отримала 78000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.(а.с.83-86).

За обставини ДТП, ОСОБА_4 не міг уникнути наїзду на потерпілого ОСОБА_5 оскільки останній допустив порушення ПДР та фактично сам скерував свій велосипед під транспортний засіб позивача.

Позивачці вже було виплачено моральну шкоду, в сумі 78 000 гривень, враховуючи характер і тривалість страждань позивачки, істотність вимушених змін у її житті, конкретних обставин по справі, ступінь вини сторін і наслідків, що наступили, суд вважає дану суму доведеної та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позивачці була завдана моральна шкода яку було компенсовано страховим відшкодуванням, отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, 12, 13, 18,76-81, 89, 141, 211, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 29.08.2024.

Суддя О.М. Черних