Справа № 606/1911/23
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2024 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі : головуючої судді Ромазан Л.С., за участю секретаря Будз М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державна інспекція архітектури та містобудування України, Теребовлянська міська рада Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 зверулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державна інспекція архітектури та містобудування України, Теребовлянська міська рада Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні спільними приміщеннями багатоквартирного будинку.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги, викладені в заяві про уточнення позовних вимог від 30 квітня 2024 року, підтримали із мотивів, викладених у позові, та, обгрунтовуючи їх, представник позивача пояснив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Власниками двох інших квартир у цьому будинку є відповідач ОСОБА_3 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_3 одноособово користується сходовою кліткою загального користування, яка веде на другий поверх житлового будинку, встановивши двері посеред сходового маршу, що з`єднує перший та другий поверхи вказаного будинку. Встановленням таких дверей, доступ до яких має лише відповідач, останній чинить перешкоди ОСОБА_1 у доступі до приміщень загального користування, зокрема, до сходової клітки, до електричних автоматів, які розміщені біля виходу на горище ОСОБА_4 та й до самого горища. Також пояснив, що на сходовій площадці між першим та другим поверхом відповідач встановив твердопаливний котел, не маючи при цьому будь-якого дозволу відповідних органів, чим ставить під загрозу займання усього житлового будинку. Крім того, відповідач самовільно захопив частину горища, приєднавши його до належних йому житлових кімнат 3-7, 3-8 у плані квартири АДРЕСА_2 , виготовленого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 04 січня 2023 року. На горищі позивач зберігає деякі свої речі, до яких з вини відповідача вона не має доступу. Позивач зверталась до різних органів державної влади за захистом своїх прав, такі її звернення розглянуто, однак порушені права не поновлені. Просить позов задовольнити, усунути перешкоди у користуванні спільними допоміжними приміщеннями будинку горищами та сходовою кліткою в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок демонтувати твердопаливний котел та двері, що встановлені ним на сходовій клітці, привести другий поверх будинку до конструктивного стану, що існував на час купівлі ним квартири, а саме: відновити наявне на плані горище, площа якого була протиправно приєднана до житлових кімнат 3-7 та 3-8 згідно із планом квартири АДРЕСА_2 , виготовленого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 04 січня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позову не визнав, долучив до справи письмові пояснення від 24 жовтня 2023 року, з яких вбачається, що він правомірно одноособово користується сходовою кліткою у будинку АДРЕСА_3 , оскільки вона придбана ним на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 1992 року, а тому не відноситься до приміщень загального користування іншими власниками квартир будинку. Твердопаливний котел він встановив у своїй власності, а горища він не захоплював у зв`язку із тим, що Теребовлянська міська рада Тернопільського району самостійно провела їх перепланування, передавши йому у власність. Вказав, що усі власники квартир зазначеного багатоквартирного будинку мають окремий вхід до належних їм квартир, жодних перешкод у користуванні будинком він їм не чинить. Про рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 1995 року, яким договір купівлі-продажі квартири від 03 березня 1992 року в частині продажу коридорів загального користування площею 11.6 кв.м визнано недійсним, йому нічого не відомо. Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державна інспекція архітектури та містобудування України у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що допоміжні приміщення і приміщення загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку належать власникам квартир на праві спільної сумісної власності, такими приміщеннями вони користуються спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, та розпоряджаються ними за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Будь-яке переобладнання або перепланування допоміжних приміщень (сходових клітин, вестибюлей, перехідних шлюзів, позаквартирних коридорів, колясочних, кладових, сміттєкамер, горищ, підвалів, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших технічних приміщень) у багатоквартирних будинках можуть проводитись тільки за згодою співвласників і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Теребовлянська міська рада Тернопільського району у судове засідання не з«явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив

Відповідно до договору дарування квартири від 07 серпня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 3535, позивач ОСОБА_1 стала власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,2 кв.м, житловою площею 21,2 кв.м.

Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 03 березня 1992 року, укладеного між виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради та ОСОБА_3 , останній став власником квартири АДРЕСА_4 житловою площею 41,40 кв.м.

Зокрема, за цим договором ОСОБА_3 придбав квартиру, яка складається із коридору 1 площею 7,4 кв.м, коридору 2 площею 4,2 кв.м, коридору 3 площею 1,9 кв.м, ванни 4 площею 4,0 кв.м, коридору 5 площею 4,9 кв.м, кімнати 6 площею 18,8 кв.м, кімнати 7 площею 11,3 кв.м, кімнати 9 площею 11,3 кв.м, кухні 8 площею 16,5 кв.м.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 1995 року договір купівлі-продажу квартири від 03 березня 1992 року, укладеного між виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради та ОСОБА_3 , в частині продажу коридорів загального користування площею 11.6 кв.м (коридору 1 площею 7,4 кв.м, коридору 2 площею 4, 2 кв.м) визнано недійсним, оскільки приміщення цих коридорів є приміщеннями загального користування і продажу не підлягали.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 січня 2023 року ОСОБА_3 26 листопада 2014 року зареєстрував за собою право власності на трикімнатну квартиру житловою площею 41,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 .

Таким чином, виходячи із змісту договору купівлі-продажі квартири та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 є власником трикімнатної квартири житловою площею 41,3 кв.м.

Зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 25 лютого 1992 року, укладеного між виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради та ОСОБА_4 , випливає, що останній став власником квартири АДРЕСА_6 житловою площею 44,30 кв.м. Також за цим договором ОСОБА_4 став власником частини горища площею 8,0 кв.м.

Відповідно до довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації від 04 січня 2023 року № 5, виданої ОСОБА_3 , належна йому на праві власності квартира на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 1992 року, складається із:

приміщення 1 сходова клітка площею 10,3 кв.м;

приміщення 2 коридор площею 1,90 кв.м;

приміщення 3 санвузол плошею 3,90 кв.м;

приміщення 4 коридор площею 5,10 кв.м;

приміщення 5 кухня площею 16,20 кв.м;

приміщення 6 житлова кімната площею 10,90 кв.м;

приміщення 7 житлова кімната площею 22,70 кв.м;

приміщення 8 житлова кімната площею 19,80 кв.м;

приміщення 9 балкон площею 0,9 кв.м.

У цій довідці зазначено, що у квартирі демонтовано перегородки та долучено площу балкону і частину горища, за рахунок чого змінилась загальна та житлова площа. Так, загальна площа квартири АДРЕСА_4 станом на 04 січня 2023 року становить 91,7 кв.м, житлова 53,4 кв.м.

Під час розгляду справи судом також досліджено графічні зображення загального плану будинку АДРЕСА_3 станом на 1969 рік, поверхового плану будинку (2-го поверху) станом на 22 січня 1992 року, плану квартири АДРЕСА_4 станом на 04 січня 2023 року, згідно з якими підтверджено факт користування ОСОБА_5 допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку.

Відповідно до інформації Теребовлянської міської ради від 14 серпня 2023 року № 1280/02-11, наданої ОСОБА_1 , містобудівних умов та обмежень щодо реконструкції чи добудови власнику квартири АДРЕСА_4 відділом архітектури та містобудування ОСОБА_3 не надавалося.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно із частинами першою та другою статті 369 цього Кодексу співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку(сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1, ч.2 ст.5, п.1 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року у справі № 1-22/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є власниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладання, елементів зовнішнього благоустрою.

У правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 листопада 2020 року (справа № 761/15741/17) вказано, що допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності чи відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням.

Відповідно до ухвали Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 лютого 2024 року про огляд доказів за їх місцезнаходженням судом 11 березня 2024 року із залученням спеціаліста інженера з технічної інвентаризації нерухомого майна Теребовлянського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_6 проведено огляд спільних приміщень у багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 , якими користується ОСОБА_3 .

Так, внаслідок проведеного огляду доказів за їх місцезнаходженням встановлено, що на сходовій клітці на першому поверсі встановлені дерев`яні двері, які зачиняються ключем, що належить ОСОБА_3 . Інші співвласники будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 під час огляду пояснили, що ключів до цих дверей не мають. На сходовій клітці, що на другому поверсі, де вже розміщені вхідні двері до квартири ОСОБА_3 , знаходиться твердопаливний котел останнього та дрова. Із правої сторони в напрямку руху до квартири ОСОБА_3 є вихід на горище, який закритий картиною. Біля цього виходу на горище знаходяться електричні автомати. Відповідно до правовстановлюючих документів у власності ОСОБА_3 була житлова кімната 7 площею 11,3 кв.м. (станом на 04 січня 2023 року ця кімната під номером 3-8). При огляді приміщень квартири АДРЕСА_2 (з дозволу ОСОБА_3 ) виявлено збільшення розмірів житлової кімнати 3-8 за рахунок долучення площі горища (якої саме площі горища встановити неможливо, оскільки Порядок проведення технічної інвентаризації не передбачає визначення площі горища), тобто кімната станом на 04.01.2023 року має площу 19,8 кв.м. Тобто, із виявленого можна зробити висновок, що долучена площа горища становить 8,5 кв.м. Приміщення загального користування (сходова клітка площею 10.3 кв.м) перебуває у користуванні лише ОСОБА_3 за рахунок встановлених ним дверей. Судом також оглянуто вихід на горище, який закритий картиною. Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 25 лютого 1992 року, укладеного між виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради Тернопільської області та ОСОБА_4 , у власність останнього передано частину горища площею 8,0 кв.м. Таким чином, при огляді допоміжних приміщень, якими користується ОСОБА_3 , встановлено, що частина горища площею 8,0 кв.м, доступ до якого хоче мати ОСОБА_1 , є власністю ОСОБА_4 , а інша частина горища є у спільному користуванні, якою ОСОБА_3 не користується і не дає можливості іншим співвласникам будинку ним користуватись, оскільки закрив до нього доступ. Крім того, під час огляду виявлено, що ОСОБА_3 користується сходовою кліткою площею 10.3 кв.м, яка йому не належить відповідно до рішення Теребовлянського районного суду від 15 листопада 1995 року та встановив перешкоду у користуванні такою сходовою кліткою шляхом влаштування дерев`яних дверей, які тільки ним закриваються. У зв`язку із наведеним ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не мають права безперешкодного доступу до приміщення сходової клітки площею 10.3 кв.м, а також до частини приміщення горища площею 8.0 кв.м, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , до частини приміщення горища, яке ОСОБА_3 приєднав до своєї житлової кімнати, а також електричних автоматів, які розміщені біля виходу на горище ОСОБА_4 .

Зауважень щодо протоколу огляду доказів за їх місцезнаходженням від учасників не надходило.

Відповідачем ОСОБА_3 до протоколу огляду доказів за їх місцезнаходженням подано письмові пояснення, в яких він виклав свої міркування щодо належності йому сходової клітки площею 10.3 кв.м на праві власності, яке є непорушним, дана сходова клітка веде тільки до його квартири, а тому вона не може бути спільною для користування іншими співвласниками квартир будинку, правомірності встановлення у своєму приміщенні твердопаливного котла. Також зазначив, що частиною горища у будинку він користується на підставі акту обстеження житлового будинку АДРЕСА_7 на предмет приватизації квартир жильцями будинку згідно із рішенням міськвиконкому № 25 від 28 січня 1992 року, складеного житлово-побутовою комісією міськвиконкому Теребовлянської міської ради без дати, яким йому передано в користування частину горища, яке знаходиться над його квартирою з метою належного обслуговування та ремонту даху.

З метою правильного вирішення спору судом сторонам роз`яснювалось право заявити клопотання про призначення відповідної (судово-будівельної) експертизи, однак ні позивач, ні відповідач такого клопотання під час розгляду справи не заявили.

Відповідно до ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.76, ч.1,7 ст.81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, із змісту досліджених у судовому засіданні письмових доказів випливає, що на час розгляду справи відповідач ОСОБА_3 протиправно користується сходовою кліткою площею 10,30 кв.м, яка йому не належить відповідно до вказаного рішення суду і частиною горища, долученою до житлової кімнати під номером 3-8 у плані квартири АДРЕСА_4 , виготовленого 04 січня 2023 року Теребовлянським бюро технічної інвентаризації.

Таким, чином, суд вважає, що встановленням ОСОБА_3 дверей посеред сходового маршу, що з`єднує перший та другий поверх вказаного житлового будинку, які зачиняються лише ним, чиняться перешкоди у доступі до такого допоміжного приміщення іншому його співвласникові ОСОБА_1 . Також суд вважає, що захопленням та приєднанням частини приміщення горища до своєї житлової кімнати також створюються перешкоди ОСОБА_1 у користуванні частиною такого горища, оскільки вона є його співвласником, а згода співвласників усього будинку про надання ОСОБА_3 певної частини цього горища йому у власність чи користування не надавалась.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні спільними допоміжними приміщеннями частиною горища та сходовою кліткою підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог, які полягають у демонтажі відповідачем твердопаливного котла та відновлення горища, площа якого була протиправно приєднана до житлової кімнати 3-7 згідно із планом квартири АДРЕСА_4 , виготовленого 04 січня 2023 року Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити, оскільки достатніх доказів, які б підтверджували порушення прав позивача відповідачем у суду відсутні.

Суд не приймає до уваги надані позивачем письмові докази, зокрема інформації Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 04 вересня 2015 року № 40-1019-1.13/1692-15, від 04 жовтня 2016 року № 40-1019-1.13/2062-16, від 21 листопада 2016 року № 40-1019-1.13/2901-16, від 05 травня 2017 року №40-1019-1.13/1188-17, від 26 травня 2017 року № 40-1019-1.13/1369-17 про розгляд звернень ОСОБА_7 (попереднього власника квартири АДРЕСА_1 ) на неправомірні дії ОСОБА_3 щодо проведення будівельних робіт у будинку по АДРЕСА_3 та належній йому квартирі, оскільки вони стосувались прав власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , а не позивача ОСОБА_1 , яка звернулась до суду за захистом своїх прав, а інші письмові докази, зокрема, інформація відділення поліції № 3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 21 березня 2023 року № 2876/114/01-2023, Тернопільського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області від 06 липня 2023 року, надіслані ОСОБА_1 на її звернення щодо неправомірних дій ОСОБА_3 (встановлення дверей у допоміжному приміщенні будинку, твердопаливного котла) не містять достатньої доказової інформації для встановлення обставин, що підлягають дослідженню в межах заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_3 порушені права позивача ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.76-80,81, 263-265 ЦПК України, ст.369,382 ЦК України, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 шляхом зобов"язання ОСОБА_3 демонтувати двері, які встановлені ним на сходовій клітці, позначеній під номером 3-1 у плані квартири АДРЕСА_4 , виготовленого 04 січня 2023 року Теребовлянським бюро технічної інветаризації, привести другий поверх будинку до конструктивного стану, що існував станом на 03 березня 1992 року, повернувши захоплену ним та приєднану частину горища до житлової кімнати під номером 3-8 у плані квартири АДРЕСА_4 , виготовленого 04 січня 2023 року Теребовлянським бюро технічної інветаризації.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1073.60 грн. судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи:

1. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .

2.Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

3.Третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки,26, .

4.Третя особа Теребовлянська міська рада Тернопільського району Тернопільської обалсті, місцезнаходження: м.Теребовля, вул.Кн.Василька, 104а, Тернопільський район Тернопільська область, .

5.Третя особа ОСОБА_4 , зареєстрований АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 30 серпня 2024 року.

Суддя Л.С.Ромазан