Провадження № 2/161/4859/24
У Х В А Л А

11 листопада 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:головуючого-судді Крупінської С.С.

за участю секретаря судового засідання Федоровій В.М.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на спадкове майно.

Від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 .

- квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

На обгрунтування необхідності забезпечення позову представником позивача не надано суду доказів, що спірне майно належало чи належить позивачці ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що зазначені заявником відомості є не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами, а ґрунтуються на припущеннях позивача, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.150-153 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на спадкове майно - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська