Провадження №2/523/6399/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" листопада 2024 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді- Бокова О.М.,
за участю секретаря судових засідань Шаріпової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Суворовського районного суду м. Одеси в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та до ОСОБА_4 , про визнання угоди дійсною,-
ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та до ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною.
В обґрунтування вимоги позивач вказувала на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . При укладенні договору №1223 від 21 серпня 1996 року відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна покупцями та продавцями. ОСОБА_1 сплатила грошові кошти за квартиру, вселилася в неї, сплачувала комунальні послуги, виконувала усі права та обов`язки власника. На теперішній час позивачу необхідно розпорядитись квартирою та їй стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, в зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду.
30 жовтня 2024 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
21.11.2024 року від представника позивача надійшла заява щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача, згідно якої представник позивача зазначив, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, та не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про час та місце слухання справи повідомлялись, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України.
Справа розглянута в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України.
Згідно із положенням ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно із принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
В ході розгляду справи було встановлено, що 21 серпня 1996 року між позивачкою ОСОБА_1 (надалі «Покупець»), яка придбала та ОСОБА_2 , неповнолітнім ОСОБА_4 в інтересах якого діяла ОСОБА_2 на підставі рішення опікунської ради Суворовського райвиконкому м. Одеси №829 від 16.08.1996, ОСОБА_3 (надалі «Продавці») які продали квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складається з двох кімнат, житловою площею 27,3 кв.м., загальною площею 50,7 кв.м, корисна площа 48,5 кв.м.
На підставі даного договору купівлі-продажу №1223 від 21.08.1998 посвідченого на товарній біржі «Центральна одеська біржа» за ОСОБА_1 з 27.08.1996 було зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під реєстраційним №389.
З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна №1223 від 21.08.1996 щодо квартири АДРЕСА_1 . Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передала у власність ОСОБА_1 вказану квартиру, остання сплатила за це її вартість та вселилася у житло. Додатково, позивач надала докази на підтвердження факту утримання майна, а саме квитанції на оплату житлово-комунальних послуг. Після придбання квартири позивачка не підтримувала зав`язків з відповідачами тому не мала можливості в подальшому їх розшукати для подальшої реєстрації договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса.
Згідно із ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений 21.08.1996 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж нерухомого майна.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Частиною 2 ст.47 ЦК Української РСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
Відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.
У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.
Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб" передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстрованих біржею.
В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу №1223 від 21.08.1996, оформленого та зареєстрованого на товарній біржі «Одеська центральна біржа», дійсним.
Відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1996 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, на думку позивача на сьогодні фактично втрачена можливість нотаріального посвідчення угоди через відсутність відповідачів, та неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд доходить висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову. Пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12,13, 76-78, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) та до ОСОБА_4 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання угоди дійсною задовольнити у повному обсязі.
Визнати договір № 1223 купівлі-продажу нерухомого майна (квартири АДРЕСА_1 , укладений 21 серпня 1996 року на товарній біржі «Центральна одеська біржа» між ОСОБА_2 , неповнолітнім ОСОБА_4 в інтересах якого діяла ОСОБА_2 на підставі рішення опікунської ради Суворовського райвиконкому м. Одеси №829 від 16.08.1996, ОСОБА_3 , з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони - дійсним.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня повного складення рішення.

Повний текст рішення складено 21.11.2024 р.

Суддя Боков О.М.