Ухвала

07 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 345/596/22

провадження № 61-9799св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Івано-Франківській області,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Івано-Франківській області про визнання правочину та свідоцтва недійсними, застосування наслідків недійсності правочину, поділ майна подружжя та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину та свідоцтва недійсними, застосування наслідків недійсності правочину, поділ майна подружжя та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року змінено з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 листопада 2023 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 травня 2023 року,

а справу направлено на новий розгляд до суду першої.

До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про судові витрати, понесені позивачем у суді касаційної та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, встановлено повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, такий обов`язок у випадку скасування судових рішень з передачею справи на новий судовий розгляд нормами процесуального права не передбачено.

Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо суд апеляційної інстанції скасував ухвалу суду першої інстанції або суд касаційної інстанції скасував судове рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).

Такий правовий висновок підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 червня 2018 року № 756/1529/15-ц (провадження

№ 14-242 цс18), від 13 березня 2019 року № 753/1534/16-ц (провадження

№ 14-56цс19), у яких зазначено, що у випадку, коли за наслідками розгляду касаційної скарги оскаржувані рішення скасовані та справа направлена на розгляд до суду першої (апеляційної) інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Верховний Суд постановою від 15 листопада 2023 року скасував судові рішення попередніх інстанцій, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Тобто остаточного рішення по суті спору суд касаційної інстанції не ухвалював, а тому підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою) відсутні.

Керуючись статями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 345/596/22 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

Р. А. Лідовець

О. М. Осіян

В. В. Шипович