ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1326/24 Номер провадження 22-ц/814/2591/24Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції у м.Полтави цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 квітня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 14:01:53 год до 16:14:09 год, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 22 квітня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути на його користь з ГУ ПФУ в Полтавській області за рахунок коштів Державного Бюджету України 400 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю ГУ ПФУ в Полтавській області, та 179 208 грн 59 коп. матеріальної шкоди, яка складається із боргу по невиплаті йому пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.10.2021 року розміром 141 208 грн 59 коп. і боргу по невиплаті надбавки до його пенсії за період з 01.11.2021 року по 31.05.2023 року у розмірі 38 000 грн, а також витрати на правову допомогу.

В обгрунтування позову вказував, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 440/8635/21 задоволено його позов та визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 перерахунку його пенсії, зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи "Територіальне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 28.05.2021 №33/37-4/8116 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, виходячи з 56% грошового забезпечення, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

За результатами виконання вказаного рішення розмір його пенсії склав 10 168 грн 37 коп., який він почав отримувати з 01.11.2021.

З листів з ГУ ПФУ в Полтавській області йому стало відомо, що борг по невиплаті йому пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 складає 141 208 грн 59 коп., але вказаний борг ніхто не буде виплачувати, так як відсутні бюджетні призначення.

Рішення перебувало на примусовому виконанні (виконавче провадження № 67711243 від 01.12.2021), проте безрезультатно.

Також ним було встановлено, що уповноважені особи ГУ ПФУ в Полтавській області протиправно зняли надбавку до його пенсії розміром 2 000 грн, яку він отримував з липня 2021 року. На його скаргу отримав відповідь, що підстав для поновлення йому виплати надбавки до пенсії розміром 2 000 грн немає, оскільки рішенням суду йому і так збільшена пенсія.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 440/2771/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати з 01.11.2021 доплати до пенсії відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб"; зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити йому з 01.11.2021 щомісячну доплату відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. Листом ГУ ПФУ в Полтавській області його повідомлено, що борг по невиплаті йому пенсії за період з 01.01.2021 по 31.05.2023 складає 38000 грн.

Виконавче провадження № 72862915 від 26.09.2023 року будь-яких результатів з виконання рішення не дало. Таким чином, ГУ ПФУ в Полтавській області йому завдано матеріальної шкоди на суму 179 208, 59 грн.

Крім того, вказував, що у зв`язку із невиконанням двох рішень судів йому спричинені моральні страждання та приниження. Майже чотири роки він повинен відволікатися від звичайних своїх занять та звичайного способу життя, змінюючи його так, щоб увесь час витрачати на поїздки до судів, підрозділів пенсійного забезпечення, виконавчої служби та адвокатів. Вказує, що перестав приділяти увагу близьким родичам, сім`ї, перестав з ними спілкуватися, так як не вистачає часу. Оскільки перестав займатися домашніми справами, почали виникати конфлікти з рідними. В подальшому, коли відповідач не перераховував йому пенсію, він хвилювався, відчував пригніченість, втрачав сон, у нього постійно піднімався тиск, але в цей час він вимушений звертатися зі скаргами, замість лікування та відпочинку. Через протиправні дії та бездіяльність посадових осіб ГУ ПФУ в Полтавській області він вимушений нервувати та через суди відстоювати своє право на чесно зароблену пенсію. Вважає, що відповідач принижує його гідність, ділову репутацію як пенсіонера МВС, тому вважає, що 400 000 грн є мінімальним розміром відшкодування його моральних страждань.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ГУ ПФУ в Полтавській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного Бюджету України у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

Стягнуто із ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного Бюджету України судові витрати на правову допомогу у сумі 500 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 400 000 грн моральної шкоди та 179 208,59 грн матеріальної шкоди та 10 000 грн витрат на правову допомогу, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені обставини і доводи позовної заяви та додатково зазначено, що суд першої інстанції помилково застосував Постанову ВС від 12.03.2020 у справі № 757/74887/17-ц, оскільки ця справа не є релевантною по відношенню до предмету цього спору. Вважає, що у його спорі слід застосовувати правову позицію, зазначену у постанові ВСУ від 18.05.2016, справа № 6-237цс16.

Вказує, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги той факт, що між протиправними діями відповідача та наслідками існує безпосередній зв`язок, оскільки протиправні дії відповідача завдали йому істотних збитків і сам факт протиправний дій вже встановлено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 440/8635/21.

Зазначає, що суд помилково занизив його витрати на правову допомогу, завдаючи йому у такій спосіб матеріальних збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Полтавській області, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Наголошується, що згідно закону фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості по виплатам за рішеннями судів, здійснюється в порядку черговості, тому наявна заборгованість перед позивачем буде сплачена в межах затверджених бюджетних асигнувань. ГУ ПФУ в Полтавській області діє у межах та в порядку законодавства, яке регулює його діяльність, і у добровільному порядку виконує рішення судів за наявності бюджетних коштів.

Звертається увага, що позивачем не надано жодного доказу у підтвердження заявленого ним розміру моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню із закриттям провадження, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 440/8635/21 задоволений позов ОСОБА_1 : визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ДУ "Територіальне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 28.05.2021 №33/37-4/8116 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року; зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи "Територіальне об`єднання МВС України по Полтавській області" від 28.05.2021 №33/37-4/8116 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, виходячи з 56% грошового забезпечення, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум (а.с.15-17).

З копій листів ГУ ПФУ в Полтавській області від 09.11.2021 року та 15.02.2023 вбачається, що за результатами виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 440/8635/21, розмір пенсії ОСОБА_1 склав 10 168 грн. 37 коп., яку він почав отримувати з 01.11.2021, борг по невиплаті йому пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 складає 141 208 грн 59 коп., але виплата коштів за рішенням суду буде здійснена в межах затверджених бюджетних асигнувань (а.с.25, 27,30-31).

На звернення позивача про невиплату йому надбавки до пенсії у розмірі 2 000 грн, яку він раніше отримував, листом від 15.02.2023 ГУ ПФУ в Полтавській області йому повідомлено, що перерахунок пенсії здійснено за рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 440/8635/21 в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. (а.с.25).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 440/2771/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.11.2021 доплати до пенсії відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб"; зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.11.2021 щомісячну доплату відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.18-20).

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 29.06.2023 ОСОБА_1 повідомлено, що за результатами виконання вказаного рішення розмір його пенсії склав 15 091,94 грн, яку він почав отримувати з 01.06.2023, борг по невиплаті йому пенсії за період з 01.01.2021 по 31.05.2023 складає 38 000 грн, виплата коштів за рішенням суду буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень (а.с.28).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на підставі судових рішень, які набрали законної сили, такі вимоги слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Внаслідок порушення відповідачем пенсійних прав позивача, останньому завдано значних душевних страждань. Враховуючи характер і тривалість вчиненого правопорушення, а також глибину завданих позивачеві душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості суд вважає достатньою сатисфакцію відшкодування моральної шкоди стягнення на користь позивача становить у розмірі 5 000 грн.

Оскільки матеріальна шкода, яку позивач просив стягнути з відповідача, є сумою, що підлягає стягненню в порядку примусового виконання судових рішень, ухвалених на його користь, то ці кошти не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. 1173 ЦК України.

Вирішуючи питання розміру витрат понесених позивачем за послуги адвоката, суд врахував складність даної справи, розгляд якої здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження, обсяг виконаних адвокатом послуг на час розгляду справи у суді першої інстанції, значення справи для сторін, часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди (1,25 %) та відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ч.2 ст.377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні питання належності спору до юрисдикції суду, постає два питання: по-перше, чи підлягає спір вирішенню судами, тобто чи є він юридичним в розумінні статті 124 Конституції України, якщо так, то до юрисдикції якого суду належить вирішення такого спору.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно до частини першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба є діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Предметом цього позову є вимога про стягнення із ГУ ПФУ у Полтавській області за рахунок коштів Державного бюджету України грошових сум, які є заборгованістю з невиплаченої пенсії, а також моральної шкоди, завданої невиплатою зазначених коштів.

Підставою заявлених вимог (обставини, якими обгрунтовані вимоги) є невиконання ГУ ПФУ у Полтавській області рішень адміністративних судів, якими відповідача зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача і провести відповідні виплати.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом спору у справі №750/4724/21, розглянутій Верховним Судом, була вимога про стягнення із ГУ ПФУ в Чернігівській області на користь позивача коштів недоотриманої пенсії і моральної шкоди.

Підставою заявлених вимог було невиконання відповідачем рішень адміністративних судів, якими на відповідача покладений обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивача і провести відповідні виплати.

Верховний Суд, скасовуючи рішення судів першої і апеляційної інстанції та закриваючи провадження у справі, виклав такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах (постанова від 28 червня 2023 року у справі №750/4724/21).

«Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17 (провадження № 14-599цс18), від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

У постанові від 04 березня 2020 року у справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556цс19) Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, що суди помилково визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що спір щодо недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Спір стосовно недоотриманих сум пенсії також є публічно-правовим, оскільки виник з публічно-правових відносин, пов`язаних зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії, а тому він повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 127/3233/19 (провадження № 14-588цс19).

У постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист та/або відновлення будь-якого права судом здійснюється шляхом ухвалення судового рішення як акта правосуддя. Однак судове рішення, незважаючи на те, що має ознаки нормативності, не породжує жодних правовідносин чи прав та/або обов`язків, а лише шляхом застосування відповідного способу захисту права, визначеного законом або договором, трансформує права та/або зобов`язання учасників правовідносин в іншу, прийнятну для позивача форму.

Зокрема, наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов`язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (див. постанову Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 570/4129/20 (провадження № 61-14586св21)).

Аналіз положень частини п`ятої статті 21 КАС України та частини першої статті 19 КАС України у їх поєднанні дозволяє зробити висновок, що юрисдикція спору про відшкодування моральної шкоди із суб`єкта владних повноважень визначається як за правовою природою правовідносин, зокрема публічно-правових, так і у зв`язку з тим, чи пред`явлено позов про стягнення моральної шкоди в одному проваджені з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Оскільки спір щодо стягнення з ГУ ПФУ в Чернігівській області недоотриманих сум пенсії підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, спір за позовними вимогами про відшкодуванням моральної шкоди також підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Чернігівській області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не визначились із правовою природою спірних правовідносин, не звернули увагу на суб`єктний склад учасників справи, у зв`язку із чим дійшли помилкового висновку про підсудність зазначеної справи судам цивільної юрисдикції та розглянули її по суті.

Враховуючи суб`єктний склад сторін спору та характер спірних правовідносин, спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.»

Вирішуючи позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції неправильно визначився із правовою природою спірних правовідносин, не звернув увагу на суб`єктний склад учасників справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про підсудність цієї справи суду цивільної юрисдикції.

Враховуючи суб`єктний склад сторін спору та характер спірних правовідносин, спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки спір щодо стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області недоотриманих сум пенсії підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, спір за позовними вимогами про відшкодуванням моральної шкоди також підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що справа судом першої інстанції розглянута з порушенням правил юрисдикції, а отже рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ч.2 ст.377, ст.381, ст.382 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2024 року, скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним копії постанови апеляційного суду звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати виготовлення повного текста постанови.

Повний текст постанови виготовлено 28 серпня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов