Справа № 204/2537/24
Провадження № 2/204/2043/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків завданих внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила:

-стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток в розмірі 100 746,85 грн.,

-стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, витрати на проведення товарознавчої експертизи 3 720 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень, та інші судові витрати, що будуть підтвердженні належними доказами по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на те, що 13.08.2023 року в м.Дніпро, вул.Робоча, буд.77, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу ГАЗ 3302, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (відповідач) та транспортного засобу Skoda Karoq, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 (позивач). Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 204/12578/23 від 20.09.2023 року. Внаслідок вищезазначеної пригоди, автомобілю Skoda Karoq, д.р.н. НОМЕР_2 завдано механічних пошкоджень, його власнику з вини відповідача матеріальний збиток (майнову шкоду), що зумовило звернення позивача до суду із теперішнім позовом. Як свідчить висновок судового експерта авто-товарознавця № 1009/23 від 20.09.2023 р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля Skoda Karoq, д.р.н. НОМЕР_2 складає 257 546,85 грн. Вказана сума складається із вартості відновлювального ремонту 226 688,41 грн. та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 30 858,44 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПРАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР/215134767. МТСБУ також надало позивачу відомості щодо страхування (страховика, страхової суми, франшизи) цивільно правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ ГАЗ 3302, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував відповідач по справі. Вказана страхова компанія (ПрАТ «КНЯЖА ВІГ») виконала свої зобов`язання перед потерпілим та сплатила відшкодування в розмірі 156 800 грн (за вирахуванням франшизи 3 200 гривень), що становить максимальний ліміт відповідальності страховика (страхову суму) на час укладання полісу. Отже розрахунок розміру відшкодування (майнової шкоди, яка спричинена позивачу) та на цей час не відшкодований має наступний вигляд: 257 546,85 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням втрати товарної вартості автомобіля) 156 800,00 грн. (зобов`язання по сплаті ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») = 100 746,85 гривень. З огляду на викладені обставини, залишок невідшкодованої на цей час з боку відповідача матеріальної шкоди складає: 100 746,85 гривень. Крім цього позивач мав додаткові витрати для відновлення свого порушеного права, а саме витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 3 720 гривень. Орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат на цей час складається з: професійної правничої допомоги в розмірі 9 000 грн., витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 3 720 грн., судовий збір 969,60 грн.

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «Skoda Karoq», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.8-9).

Судом встановлено, що 13 серпня 2023 року об 11 год. 20 хв. в м. Дніпро по вул. Робоча, 77, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під час виникнення небезпеки, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , чим порушив п.12.3. Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 вересня 2023 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.14).

Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України відмовило у відшкодуванні шкоди представнику ОСОБА_1 ОСОБА_4 мотивуючи тим, що відповідно до отриманої інформації з Централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки ГАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_5 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс №ЕР 215134767, виданий страховою компанією ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». З огляду на зазначене МТСБУ пропонувало звернутись із заявою до зазначеної вище страхової компанії щодо відшкодування заподіяної шкоди (а.с.26).

Судом встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_5 , був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс №ЕР 215134767, виданий страховою компанією ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; станом на 13.08.2023 року поліс є діючим. Вказаним полісом встановлено франшизу 3 200 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю 320 000 грн., ліміт на шкоду майну 160 000 грн. (а.с.15).

15 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 на підставі нотаріальної довіреності ОСОБА_4 звернувся із заявою до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталась 13 серпня 2023 року в м.Дніпро, вул.Робоча, буд.77 за участю автомобіля Skoda Karoq, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 . Належне відшкодування прохав здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 . У вказаній заяві, зокрема, зазначено, що транспортний засіб Skoda Karoq, д.н.з. НОМЕР_3 , за добровільним договором страхування майна КАСКО не застрахований (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2023 року ФОП ОСОБА_5 складено рахунок №089 на загальну суму 272 025, 00 грн. у якому зазначено ремонтну калькуляцію транспортного засобу Skoda Karoq, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.12-13).

Згідно платіжної інструкції №3Р087578 від 10 жовтня 2023 року, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатила на рахунок ФОП ОСОБА_5 у якості відшкодування згідно страхового акту №80 від 09.10.2023 року на ремонт ТЗ Skoda Karoq, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_1 156 800 грн. у розмірі максимального ліміту за шкоду майну з відрахуванням суми франшизи за страховим полісом № ЕР 215134767 (а.с.16).

Відповідно до висновку експерта №1009/23 складеного 20 вересня 2023 експертом ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки Skoda Karoq, д.н.з. НОМЕР_3 , складає 257 546,85 грн. Ринкова вартість автомобіля марки Skoda Karoq, д.н.з. НОМЕР_3 , складає 895 436,78 грн. Також у мотивувальній частині висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 226 688,41 грн. (а.с.17-25).

Відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 03.10.2023 року, за визначення суми матеріального збитку заподіяного власнику ТЗ Skoda Karoq, д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, експерту ОСОБА_6 сплачено 3 720,00 грн. (а.с.30).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправні поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці (постанова ВС від 07.02.2019 у справі № 645/3746/16-ц).

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 100 746,85 грн. З цих підстав позовна вимога про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог позивачки щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування витрат на складання висновку експерта №1009/23 від 20.09.2023 року (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ) загальною вартістю 3 720 грн. (а.с.30), замовленого та складеного до подання позову, приймаючи до уваги, що вказаний висновок експерта було враховано судом в якості доказу при ухваленні позитивного для позивача рішення у даній цивільній справі, суд вважає за необхідне відповідні вимоги позивача задовольнити та стягнути з відповідача означену вартість проведення експертизи. Викладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 листопада 2023 року по справі №712/4126/22.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

У справі встановлено, правова допомога позивачу у суді надавалася адвокатом Чіп Я.М. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представником позивачки надано суду: договір про надання професійної правничої допомоги №12/02/24-1 від 12 лютого 2024 року, укладений між АО «Радник» та ОСОБА_1 (а.с.4); ордер на надання правничої (правової допомоги) серії АЕ №1258690 виданий АО «Радник» адвокату Чіп Я.М. на представлення інтересів ОСОБА_1 (а.с.5); платіжну інструкцію №0.0..1 від 14.02.2024 року з якої вбачається, що ОСОБА_4 (фактичний платник ОСОБА_1 ) сплатив на рахунок АО «Радник» 9 000 грн. за рахунок №22/2024 від 12.02.2024 року (а.с.6); додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №12/02/24-1 від 12 лютого 2024 року - рахунок №22/2024 (детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару) від 12.02.2024 року виконавцем якого є АО «Радник» (а.с.6 на звороті).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Враховуючи, складність справи, виконані адвокатом роботи під час розгляду справи в суді, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, надану в суді у розмірі 9 000 грн., розмір якої є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 968,96 грн. (0,8 ставки судового збору за подачу позовної заяви через електронний суд), а тому, вимога позивача в цій частині, підлягає частковому задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.12, 13, 14, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 178, 258, 259, 263-264, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків завданих внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 100 746 (сто тисяч сімсот сорок шість) грн. 85 (вісімдесят п`ять) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку в розмірі 3 720 (три тисячі сімсот двадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правовою допомогою у сумі 9 000 (дев`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 (дев`яносто шість) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Суддя Н.В. Токар