Провадження № 6/761/261/2024
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

представника заявника: Лавріна О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2023 року та додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

03.08.2023 року до суду надійшла вказана заява.

У своїй заяві заявник просить: у порядку повороту виконання скасованого рішення суду стягнути з ОСОБА_1 суму 74 419,20 грн.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 18.01.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі №761/13219/22, яким позов задоволено частково, а саме скасовано наказ Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» від 10.06.2022 року №427/лк «Про звільнення» та поновлено з 14.06.2022 року ОСОБА_1 на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк».

Крім того, додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року стягнуто з Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 253 898 гривень 83 копійки (сума без відрахування обов`язкових податків та платежів).

Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 09.05.2023 року скасовано рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу й ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, заявник зазначає, що на негайне виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року ОСОБА_2 було поновлено на посаді та виплачено середній заробіток в сумі 33 600,00 грн. Однак, оскільки ОСОБА_1 поновлено скасованим в подальшому судовим рішенням на посаді, якої вже не існувало, у зв`язку із її скороченням внаслідок ліквідації банківської установи, то відповідно після поновлення ОСОБА_1 повідомлено Наказом №31/лк від 19.01.2023 року про зміну з 23.01.2023 року істотних умов праці у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці - ліквідації Банку, відповідно до яких ОСОБА_1 встановлені нові умови праці.

ОСОБА_1 відмовився продовжувати роботу на змінених умовах та його було звільнено з посади на підставі ч. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористані відпустки, вихідної допомоги та заробітної плати за 3 календарних дні.

Як зазначає заявник, Банку завдано збитків в сумі 74 419,20 грн., серед яких:

- збитки у виді безпідставно виплаченої заробітної плати за 3 дні з 19.01.2023 по 23.01.2023 - 4 581,82 грн., які стали наслідком безпідставного поновлення позивача на посаді внаслідок виконання рішення суду першої інстанції;

- збитки у виді компенсації за невикористану відпустку в сумі 1 942,00 грн., яка була нарахована та виплачена позивачу внаслідок безпідставного поновлення на роботі та виконання рішення суду першої інстанції;

- ??збитки у вигляді безпідставно сплаченої вихідної допомоги при звільненні в сумі 33 600,00 грн., яка б не була сплачена в разі, якщо б позивача не було поновлено на роботі;

??- додаткова заробітна плата в сумі 33 600,00 грн. - середній місячний заробіток, виплачений в порядку негайного виконання скасованого рішення.

Представник заявника зазначив, що враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, вбачається, що судове рішення першої інстанції було ухвалено помилково внаслідок недобросовісної поведінки позивача та грунтувалось на повідомлених позивачем неправдивих відомостях стосовно обставин справи.

Отже, оскільки рішення суду першої інстанції, відповідно до якого було проведено виплату середньомісячного заробітку в порядку негайного виконання, а також яке потягло додаткові збитки банку, було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 09.05.2023 року, а судом апеляційної інстанції питання про поворот виконання рішення суду не вирішувалось Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» звернулось до суду з даною заявою.

21.08.2023 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на заву, в яких він просить суд відмовити у задоволенні даної заяви, оскільки фактично відповідач не сплачував позивачу суму коштів в розмірі 74 419,20 грн., доказів даних обставин не надано.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити, зазначивши, що постановою апеляційної інстанції встановлені обставини, які у відповідності до положень ч.2 ст.445 ЦПК України надають право суду застосувати поворот виконання рішення суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву не визнав та просив відмовити в її задоволенні, оскільки до виплат, що випливають з трудових відносин не можуть застосовуватись положення про поворот виконання рішення суду. Також ОСОБА_1 суду пояснив, що він не вводив суд в оману.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, вислухавши сторони, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі №761/13219/22, яким позов задоволено частково, а саме скасовано наказ Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» від 10.06.2022 року №427/лк «Про звільнення» та поновлено з 14.06.2022 року ОСОБА_1 на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк».

Крім того, додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року стягнуто з Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 253 898 гривень 83 копійки (сума без відрахування обов`язкових податків та платежів).

Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 09.05.2023 року скасовано рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу й ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, постановою Верховного Суду від 06.12.2023 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року в нескасованій після апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року залишено без змін.

Так, на негайне виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року Акціонерним товариством «Міжнародний резервний банк» наказом №30/ЛК від 19.01.2023 року було поновлено на посаді ОСОБА_1 ..

Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» повідомило ОСОБА_1 наказом №31/лк від 19.01.2023 року, про зміну з 23.01.2023 року істотних умов праці, у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці - ліквідації Банку, відповідно до яких ОСОБА_1 встановлені нові умови праці.

ОСОБА_1 наказом №35/лк від 23.01.2023 року було звільнено з посади на підставі ч. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористані відпустки, вихідної допомоги та заробітної плати за 3 календарних дні.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» виплатило ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 73 419,20 грн., з яких: 4 581,82 грн. - заробітна плата за 3 дні з 19.01.2023 року по 23.01.2023 року; 1 942,00 грн. - компенсація за невикористану відпустку; 33 600,00 грн. - вихідна допомога при звільненні; 33 600,00 грн. - середньомісячний заробіток.

Також, ОСОБА_1 , у своїх запереченнях на дану заяву, підтвердив факт отримання від Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» грошових коштів в сумі 73 419,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він відмовляє в позові повністю.

Частиною 9 статті 444 ЦПК України визначено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Положеннями ч. 6 ст. 444 ЦПК України визначено, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

В постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі №203/2612/13-ц зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим рішенням).

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого рішення), та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням належного, безпідставного стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Таким чином, поворот виконання рішення суду є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.

Так, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача (ч. 2 ст. 445 ЦПК України).

Аналогічні положення зазначено у ст. 239 КЗпП України - у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

З цих же підстав допускається стягнення з працівників сум, виплачених їм відповідно до раніше прийнятого рішення комісії по трудових спорах при повторному розгляді спору.

Як вбачається, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року мотивовано тим, що позивач не був повідомлений про звільнення та вважав, що надані відповідачем скріншоти направлення листа від 12 квітня 2022 року на електронну адресу ОСОБА_1 не свідчать про персональне попередження позивача про наступне звільнення. На думку суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку не була позбавлена можливості направити аналогічне попередження на поштову адресу позивача, яка міститься в його особовій справі. Наданий відповідачем звіт по VРN (25 лютого 2022 року-15 червня 2022 року) не є доказом ознайомлення ОСОБА_1 з попередженням про звільнення, оскільки неможливо встановити, що саме позивач користувався вказаною електронною поштою. Відповідачем не доведено, що всі працівники банку були обізнані з необхідністю користуватись корпоративною електронною поштою. Не надано доказів, що така пошта є єдиним способом спілкування всіх працівників Банку.

Однак, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в постанові від 09.05.2023 року встановив, оскільки 28 березня 2022 року та 12 квітня 2022 року департаментом ліквідації АТ «МР Банк» направлено на електронну корпоративну банківську адресу ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення, в якому була зазначена тема «Попередження про наступне вивільнення з посади у зв`язку із ліквідацією АТ «МР Банк», тому вказаний електронний лист стосувався безпосередньо ОСОБА_1 . Направлення на електронну адресу повідомлень про наступне вивільнення з переліком вакансії для виконання робіт, пов`язаних із процедурою ліквідації АТ «МР Банк», із роз`ясненням, які дії треба вчинити для працевлаштування на вказані посади також підтверджується звітом по VРN (25 лютого 2022 року-15 червня 2022 року).

Крім того, повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією АТ «МР Банк» направлялося ОСОБА_1 за допомогою месенджера.

Суд апеляційної інстанції вказав, що позивач в умовах дистанційної роботи банку мав доступ і був зобов`язаний користуватися корпоративною банківською поштою як основним засобом комунікації та документообігу у АТ «МР Банк» у зв`язку із запровадженою процедурою ліквідації банку та через введення воєнного стану у державі. Будучи обізнаним про ліквідацію банку з лютого 2022 року, позивач не заперечував факт направлення йому відповідачем повідомлення на наступне звільнення, тому твердження ОСОБА_1 про неотримання ним такого повідомлення суд розцінив як недобросовісну поведінку позивача.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 06.12.2023 року зазначив, що суд апеляційної інстанції правильно вказав, що позивач в умовах дистанційної роботи банку мав доступ і був зобов`язаний користуватися корпоративною банківською поштою як основним засобом комунікації та документообігу у АТ «МР Банк» у зв`язку із запровадженою процедурою ліквідації банку та через введення воєнного стану. При цьому, будучи обізнаним про ліквідацію банку з лютого 2022 року, позивач не заперечував факт направлення йому відповідачем повідомлення на наступне звільнення, тому твердження ОСОБА_1 про неотримання ним такого повідомлення апеляційний суд вірно розцінив як недобросовісну поведінку позивача.

Отже, оскільки Київським апеляційним судом та Верховним Судом було встановлено недобросовісну поведінку позивача, яка полягала у твердженні останнього про неотримання ним повідомлення про наступне звільнення, суд вважає, що підставою для ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року та додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати були завідомо неправдиві відомості позивача, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» грошових коштів в сумі 73 419,20 грн. в порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року та додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року.

При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача 1 000,00 грн., оскільки вказана сума не підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, зважаючи на вищенаведені положення законодавства, з врахування того, що відповідачем було виконано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року, які в подальшому були скасовані постановою Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року, всі подальші витрати пов`язані з поновленням позивача на роботі, а також враховуючи, що заявником, наданими до заяви матеріалами, підтверджено виконання рішень суду та те, що позивачем, під час розгляду справи по суті, було надано до суду завідомо неправдиві відомості, суд вважає за можливе задовольнити частково заяву Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року та додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 444, 445 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати - задовольнити частково.

В порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року та додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (, адреса: м. Київ, вул. Володимирська, 46) грошові кошти в сумі 73 419 (сімдесят три тисячі чотириста дев`ятнадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 29.01.2024 року

Суддя: Н.Г. Притула