Провадження № 22-ц/811/256/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: ОСОБА_1 , її представника - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2024 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження органу місцевого самоврядування та встановлення способу участі у вихованні і спілкуванні батька з дитиною, який проживає окремо, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про встановлення способу участі у вихованні дитини та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви від 03.11.2023 року про збільшення та уточнення позовних вимог, просила: визнати протиправним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради «Про встановлення днів побачень ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_5 » від 24.11.2021 року №622; визначити способи участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом систематичних побачень за наступним графіком:

до досягнення донькою восьмирічного віку (до 17.09.2024 року) - за згодою дитини у присутності матері ОСОБА_1 та психолога, побачення кожної першої неділі місяця з 12.00 год. до 14.00 год.;

до досягнення донькою десятирічного віку (з 17.09.2024 року до 17.09.2026 року) - за згодою дитини у присутності матері ОСОБА_1 , побачення кожної першої та третьої неділі місяця з 12.00 год. до 18.00 год.;

до досягнення донькою дванадцятирічного віку (з 17.09.2026 року до 17.09.2028 року) - за згодою дитини без присутності матері ОСОБА_1 , побачення щонеділі з 12.00 год. до 18.00 год. та в інші дні за домовленістю між батьками з урахуванням режиму дня дитини;

після досягнення донькою дванадцятирічного віку (з 17.09.2028 року) - за згодою дитини без присутності матері ОСОБА_1 , побачення у будь-які дні за домовленістю між батьками з урахуванням режиму дня дитини, а також проведення спільного відпочинку.

У серпні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просив визначити спосіб його ( ОСОБА_3 ) участі у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного графіку побачень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішення у справі:

щонеділі з 12.00 год. до 14.00 год. у присутності матері;

щосереди з 17.00 год. до 19.00 год. у присутності матері;

крім цього, за домовленістю між батьками дитини зустрічі можуть відбуватися в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режиму дня малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

По спливу трьох місяців з дня набрання законної сили рішення у даній справі встановити такий графік побачень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 :

перша субота місяця з 11.00 год. до 15.00 год. у присутності матері, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою;

третя субота місяця з 11.00 год. до 16.00 год. без присутності матері, з обов`язком забрати з та доставити дитину до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

друга неділя місяця з 13.00 год. до 17.00 год. у присутності матері, надавши батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою;

четверта неділя місяця з 13.00 год. до 18.00 год. без присутності матері, з обов`язком забрати з та доставити дитину до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

кожного Різдва та дня народження ОСОБА_5 (17 вересня), яке припадає на непарний рік без присутності матері;

кожного Великодня, який припадає на парний рік без присутності матері;

у день народження ОСОБА_3 (20 листопада) кожного року без присутності матері.

Встановити час проведення спільного відпочинку ОСОБА_5 та ОСОБА_3 :

15 днів у першій половині липня та 15 днів у другій половині серпня, у тому числі, з можливістю виїзду за межі міста проживання ОСОБА_5 .

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з ОСОБА_5 та на вимогу ОСОБА_3 у будь-який можливий спосіб надати інформацію щодо стану здоров`я, навчання, дозвілля та пересування за межі міста проживання його доньки ОСОБА_5 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року вказані вище позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 об`єднані в одне провадження.

11.01.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити його позов, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати явку малолітньої доньки ОСОБА_5 щочетверга о 17:00 в кабінеті психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 31, для зустрічей ОСОБА_3 з ОСОБА_5 у присутності психолога установи, без присутності інших осіб.

В обґрунтування заявлених вимог щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову посилався на те, що ОСОБА_1 станом на день подання даної заяви відмовляється добровільно надати доньку ОСОБА_5 для зустрічей із батьком. Наголошував, що судовий розгляд справи є досить тривалим і є ймовірність того, що у зв`язку з відсутністю спілкування малолітньої доньки з батьком між ними зникне психоемоційний зв`язок. У подальшому, така обставина може утруднити реальне та ефективне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки дитина буде відноситись до батька як до чужої людини. Відтак, з метою запобігання втрати емоційного контакту батька з малолітньою дитиною, запобігання погіршенню між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, ОСОБА_3 необхідно періодично спілкуватися зі своєю донькою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову, зобов`язано ОСОБА_1 забезпечувати явку малолітньої доньки ОСОБА_5 щочетверга о 17:00 в кабінеті психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 31, для зустрічей ОСОБА_3 з ОСОБА_5 у присутності психолога установи, без присутності інших осіб, до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалу суду оскаржила позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 , просить її скасувати.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заявлені ОСОБА_3 зустрічні позовні вимоги є тотожними заходам забезпечення позову, які він просив вжити, а тому у задоволенні такої заяви необхідно відмовити.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалив необгрунтоване судове рішення, оскільки до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу на підтвердження заявлених вимог та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вказує, що твердження заявника про те, що вона ( ОСОБА_1 ) «відмовляється добровільно надавати доньку для зустрічей з батьком», не відповідає дійсності та не підтверджується жодним доказом.

Додає, що спілкування батька з малолітньою ОСОБА_5 у даний час має негативний вплив на свідомість та нормальний розвиток дитини, оскільки за останні сім років дитина лише кілька разів бачила батька і спілкувалась з ним.

Наголошує, що останній конфлікт доньки з батьком, який відбувся у школі в грудні 2023 року, викликав у дитини психологічний стрес, тому їх зустрічі (побачення) повинні відбуватися поступово з урахуванням психологічного стану дитини.

Вказує, що у доньки сформований свій графік підготовки до шкільних занять, відвідування гуртків та заняття з репетитором.

Вважає, що вжиті заходи забезпечення позову не забезпечують найкращих інтересів дитини, а також не враховують графіку малолітньої дитини, задоволення її індивідуальних потреб, стану здоров`я, особливостей розвитку та її особисту думку і бажання.

Окрім того додає, що заява про забезпечення позову не містить підтвердження того, що Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» взмозі забезпечити кваліфікованого професійного психолога, можливість зустрічей (побачень) щочетверга о 17.00 год., а також проведення таких зустрічей в окремому кабінеті психолога.

В судове засідання апеляційного суду представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їхньої сторони.

Заслухавши пояснення сторони ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За змістом статті 151 ЦПК України, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до статті 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Положеннями статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №752/1253/22 зазначено, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

У постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №344/16653/16-ц вказано, що зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку, однак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2022 року у справі №686/8535/20 зазначає, що спілкування дитини з матір`ю передбачається за обов`язкової присутності психолога, який, виходячи з його спеціалізації та суті його залучення у відповідний процес, має можливість слідкувати за убезпеченням дитини від емоційних травм під час цього спілкування. Оскільки заходи забезпечення в силу умов статті 158 ЦПК України носять тимчасовий характер, а також можуть змінюватися відповідно до статті 156 ЦПК України, то їх запровадження не означає їх імперативну реалізацію без врахування об`єктивних обставин, зокрема, реальних результатів відповідного спілкування дитини з матір`ю з метою встановлення емоційного контакту та покращення психоемоційного характеру їх відносин. Отже, за наявності ознак невідповідності застосованого заходу забезпечення позову інтересам дитини він може бути змінений або скасований. В свою чергу, позбавлення матері будь-якої можливості контактувати з її дитиною виключає за своєю суттю будь-які шанси на відновлення належного емоційного контакту між дитиною та нею, покращення психоемоційного характеру їх відносин. Разом з тим, здоровий психоемоційний характер стосунків дитини з обома батьками, незалежно від їх сімейного статусу та місця проживання, емоційний контакт з обома батьками і є найкращим інтересом дитини, закріпленим, зокрема, у вищезазначених правових нормах.

Судом встановлено, що предметом даного спору є, зокрема, встановлення способу участі батька ОСОБА_3 , який проживає окремо, у вихованні дитини ОСОБА_5 та усунення перешкод у спілкуванні з нею.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону та правові висновки Верховного Суду, предмет спору та встановлені судом обставини справи, а також те, що зустрічі батька з малолітньою донькою до вирішення спору по суті будуть сприяти відновленню відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, колегія суддів доходить висновку, що обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України і є співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття такого заходу забезпечення може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, необхідно зауважити, що забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом його періодичних зустрічей з донькою не вирішує спір по суті, а має на меті забезпечення збереження (запобігання втрати) емоційного контакту батька з малолітньою дитиною на період розгляду справи у суді, що не є тотожним задоволенню зазначених позовних вимог.

Апелянт не навела в апеляційній скарзі обґрунтованих доводів про те, що зустрічі дитини з батьком в присутності кваліфікованого професійного психолога можуть призвести до будь-яких незворотних негативних наслідків для малолітньої ОСОБА_5 .

Також, на спростування доводів апелянта, стороною ОСОБА_3 надано підтвердження вказаного медичного закладу (лист №185 від 20.02.2024 року) щодо виконання оскаржуваної ухвали, шляхом забезпечення встановлених судом зустрічей батька з дитиною у присутності психолога у визначений судом день і час.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 23 серпня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич