ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/200/23 Номер провадження 22-ц/814/1531/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду міста Полтави від 28 листопада 2023 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим , що відповідно до укладеного договору б/н від 14.07.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договоромб/н від 14.07.2011 року, станом на 20.12.2022 року заборгованість становить 31448,56 грн., яка складається з: 29880 грн. заборгованість за тілом кредита, 1568,56 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 31448,56 грн. та судовий збір.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 28 листопада 2023 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційному порядку вказане рішення оскаржив АТ КБ «Приватбанк». Скарга мотивована тим , що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте без повного , всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи , з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи .

Скаржник вказує, що закон не вимагає підпису відповідача ( боржника) під Умовами та правилами надання банківських послуг. Укладення між сторонами договору підтверджується отриманням та користуванням відповідачем кредитною картою, вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості , випискою по рахункам відповідача, довідками банку про зміну умов кредитування та про видані картки.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих відповідачем коштів та нарахованих відсотків, чим порушив норми матеріального права , адже із виписки про рух коштів вбачається що відповідач здійснював операції зі зняття готівки та з часткового погашення заборгованості.

АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 28 листопада 2023 року , та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачаєтьсяз матеріалівсправи, 14 липня 2011 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому кредитний ліміт змінювався у сторону збільшення та зменшення.

Укладений між сторонами договір складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку , Умов та правил надання банківських послуг.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками , а саме Випискою про рух коштів.

Так, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 20.12.2022 року складає 31 448,56 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 29 880 грн.; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 1 568,56 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за відмотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625; 0,00 грн. нарахованої пені; 0,00 грн. нарахованої комісії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції зазначив, що Умови та правила надання банківських послуг, долучені до позовної заяви, не погоджені відповідачем, а анкета-заява, підписана позичальником не містить відомостей про відсоткову ставку за кредитом , відтак позов не підлягає задоволенню.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістомстатті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Вірним є висновок суду про відмову у стягненні тіла кредиту, оскільки згідно Виписки про рух коштів за договором б/н за період 14.07.2011- 20.12.2022, вбачається, що заборгованість за тілом кредиту погашена .

Крім того, у анкеті-заяві позичальника від 14.07.2011 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про нарахування відсотків.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил, довідка про умови кредитування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Довідка про умови кредитування містить відомості, щодо різних типів кредитного продукту , чіткого визначення у вказаному документі на які саме умови своїм підписом погодився ОСОБА_1 немає. Окрім того , вказана інформаційна довідка підписана відповідачем 09.09.2020, відповідно суду не надано доказів підтвердження ознайомлення відповідача із умовами кредитування починаючи з 14.07.2011 року.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17(№14-131цс19).

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на узгодження сторонами всіх істотних умов договору, зокрема і відсоткової ставки , та щодо відсутності необхідності боржника підписуватись узгоджуючи Умови та правила надання банківських послуг.

Матеріали справи не містять підтверджень про конкретні запропоновані та погоджені з відповідачем Умови та правила надання банківських послуг, у підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії та штрафи, а надані банком Витяг з Умов та Правил, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наданий позивачем «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить умови щодо двох видів карт «Універсальна» При цьому, в підписаній відповідачем анкеті-заяві не вказано який саме тип платіжної картки видано відповідачу.

Колегія суддів зауважує, що позивач звертаючись із позовом просив стягнути з ОСОБА_1 29 880 грн заборгованість за тілом кредиту, та враховуючи вищевикладене, здійснивши перерахунок згідно наданої позивачем Виписки за договором від 14.07.2011 судом встановлено , що АТ КБ «ПриватБанк» здійснено , зокрема і списання коштів на загальну суму більше ніж 51 000 грн. Вказана сума складається із : списання відсотків за використання кредитного ліміту; пеня за прострочку за кредитом; штраф за прострочення за кредитом; списання відсотків за прострочений кредит; щомісячної комісії за обслуговування картки.

Проте у підписаній анкеті-заяві умов щодо таких платежів не міститься , відтак позов та апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню , оскільки відповідачем ОСОБА_1 здійснювались періодичні платежі з погашення заборгованості , проте позивачем частина вказаних коштів зараховувалась на погашення відсотків , та платежів що не були обумовлені сторонами, зважаючи на що суд апеляційної інстанції з урахуванням доказів по справі приходить до висновку , що ОСОБА_1 повернуто позивачу суму отриманих кредитних коштів .

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд -,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов