Справа № 182/2281/24
Провадження № 2/0182/2093/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.08.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.,

секретаря судового засідання Паламарчук П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Нікопольської міської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про визнання право власності, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира є кооперативною. ОСОБА_2 в повному обсязі, а саме в сумі 4881,53 рублів, сплатила свій пайовий внесок за дану квартиру.

ОСОБА_2 , сплативши свій пайовий внесок в повному обсязі, набула право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації здійснило реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 267 та видало їй Реєстраційне посвідчення від 10 лютого 1992 року.

За життя, а саме 01.04.2014 року, ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого належну їй квартиру заповіла позивачу. Зазначений заповіт за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 немає.

В передбачений законом 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини, а саме 04.06.2014 року, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим була відкрита спадкова справа № 217/2014. Але позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки посвідчення, видане Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації від 10 лютого 1992 року не є належним правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_2 на вищезазначену кооперативну квартиру.

Що стосується правовстановлюючого документа на квартиру, то позивач зазначає, що стовно кооперативних квартир в 1990-х роках видавалися саме Реєстраційні посвідчення, які підтверджували реєстрацію права власності на підставі довідок житлових кооперативів про повну сплату пайових внесків. Окрім цього, реєстрація права власності на квартиру за спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується довідкою, наданою Комунальним підприємством «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради» № 233 від 19.03.2024 року.

З огляду на викладене вище, позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.05.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання (а.с.27-28).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.52).

До позовної заяви долучено заяву позивача про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.23).

23.07.2024 року на електронну адресу суду надійшла заява представника Нікопольської міської ради Волошенюк М.В. про розгляд справи без участі представника відповідача, просить ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.05.2014 року (а.с.4).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира є кооперативною. ОСОБА_2 в повному обсязі, а саме в сумі 4881,53 рублів, сплатила свій пайовий внесок за дану квартиру, що підтверджується Довідкою виданою Головою ЖСК «Славутич» від 10.01.1989 року (а.с.9).

Ч. 3 ст. 384 ЦК України передбачає, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно ст. 15 Закону України «Про власність»: Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

На підставі вищезазначеної довідки про повну сплату пайового внеску виданої ЖСК «Славутич» від 10.01.1989 року, Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації здійснило реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 267 та видало їй Реєстраційне посвідчення від 10 лютого 1992 року (а.с.8).

01.04.2014 року, ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого належну їй квартиру заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С., реєстровий № 364 (а.с.6). Зазначений заповіт за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає.

04.06.2014 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим була відкрита спадкова справа № 217/2014 (а.с.32-45). Державний нотаріус Покровської міської державної нотаріальної контори Нікопольського районного нотаріального округу, виконуючий обов`язки державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Полянський Ю.М. постановою від 27.02.2024 року відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки вважає, що Реєстраційне посвідчення видане Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації від 10 лютого 1992 року не є належним правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_2 на вищезазначену кооперативну квартиру (а.с.19).

Ст. 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав спосіб захисту свого майнового права визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права.

Як вбачається в матеріалах справи, реєстрація права власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується довідкою наданою Комунальним підприємством «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради» № 233 від 19.03.2024 року (а.с.11).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи той факт, що відповідач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за заповітом, у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає та, беручі до уваги, що право власності спадкодавця на спадкову квартиру підтверджується належними доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного й у відповідності із ч. 1 ст. 16, ч. 3 ст. 384, ст. 392, ч. 1 ст.1223, ч.5 ст.1268, ч. 1 ст. 1269, ст.1296 ЦК України, ст.ст. 4,5, 223, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольської міської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про визнання право власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева