Справа № 346/3359/24
Провадження № 2/346/1512/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді П`ятковського В.І.

секретаря Насадик В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовною заявою адвоката Оліградського Мирослава Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа П`ядицька сільська рада Коломийського району Івано-Франківської обалсті, про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, відповідно до якого він все належне йому на момент смерті майно заповів позивачці.

За життя ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який входить до складу спадщини, що відрилася після його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яким вона все належне їй майно заповіла позивачці.

З метою оформлення права на спадщину за заповітом після смерті батьків позивачка звернулася із відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, у зв`язку із тим, що вказане будинковолодіння відноситься до колгоспного двору, і частки інших членів колгоспного двору не виділені.

Просить суд визнати за позивачкою право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Оліградський подав заяву про розгляд справи в їхній відсутності, позовні вимоги з вказаних підстав підтримав.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, щодо позову та визнання за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння не заперечив.

Представник П`ядицької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у відстуності представника, щодо позову не заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що «при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами».

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 . Крім нього у вказаному будинковолодінні станом на 01 липня 1990 року були зареєстровані та проживали, дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , та дочка ОСОБА_5 , що підтверджується копією довідки старости Турківського старостинського округу П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року № 13 (а.с. 19).

Голова колгоспного двору ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20 січня 2021 року складено відповідний актовий запис № 111 (а.с. 18).

ОСОБА_6 залишив заповіт, посвідчений виконкомом Турківської сільської ради 16 жовтня 2015 року, яким все належне йому майно заповів дочці ОСОБА_7 (а.с. 17).

Померлому, як голові колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковлодіння від 28 квітня 1988 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що 03 липня 2023 року складено відповідний актовий запис за № 52 (а.с. 21).

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 16 жовтня 2015 року, яким все належне їй на момент смерті майно вона заповіла дочці ОСОБА_7 (а.с. 20).

З метою оформлення спадщини, позивачка звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 березня 2024 року державний нотаріус Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з не виділенням часток власників (членів двору) у майні двору (а.с. 23).

Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , його загальна площа його складає 74,2 кв.м., житлова 61,1 кв.м.

Згідно долученої до позовної заяви копії довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 10 червня 2024 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 421 887,71 грн (а.с. 30-32).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 392 ЦК України у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Положеннями ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, а відповідач, як член колгоспного двору не заперечив проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч. 2, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_1 , - право власності на житловий будинок, позначений в технічному паспорті під літерою «А», загальною площею 74,2 кв.м. житловою 61,1 кв.м. та господарські будівлі і споруди: сарай позначений літерою «Б», сарай позначений літерою «В», сарай позначений літерою «Г», вбиральню позначену літерою «Е», навіс позначений літерами «Д, Ж», сарай позначений літерою «З», криницю позначену «№ 1», огорожу позначену «№ 2,3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: П`ятковський В. І.