Справа № 539/4899/23
Провадження № 2-с/539/14/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 листопада 2023 року про стягнення на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії,

встановив:

06 листопада 2023 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в сумі 6034 грн 31 коп та 268 грн 40 коп судового збору.

24 січня 2024 року до суду надійшла заява боржника про скасування судового наказу, в якій він висловлює свою незгоду з заявленими вимогами.

Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до наступного.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, в тому числі за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Як встановлено ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

До заяви про скасування судового наказу додаються, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору (частина 5 статті 170 ЦПК).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2024 році складає 151 грн 40 коп.

За правилами частини 6 статті 170 ЦПК у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя, не пізніше двох днів з дня її надходження до суду, постановляє ухвалу про її повернення без розгляду.

Отже, за правилами цієї норми несплата судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу є підставою для повернення заяви без розгляду.

Судом встановлено, що до заяви про скасування судового наказу, ОСОБА_1 не додав документа, що підтверджує сплату судового збору.

До заяви про скасування судового наказу боржник подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, оскільки він зараз не має коштів, щоб оплатити суму судового збору, та його майновий стан може обмежити його в праві, гарантованому Конституцією України, а саме ст. 55 «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом». Крім того, до клопотання додав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року, з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року, з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року.

Відповідно до ч. 1, 4 ст.136 ЦПК України суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Аналогічні норми містяться і в ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Аналізуючи наведені норми суд зазначає, що звільнення від сплати судового збору здійснюється судом лише у тому разі, коли обов`язок по його сплаті наявний у особи, однак він його не може виконати внаслідок свого майнового стану.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачені умови, за яких суд може відстрочити та розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити особу від сплати судового збору. Такими умовами є, якщо: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в)одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г)члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ)особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Звертаючись до суду із заявою про звільнення від сплати судового збору, боржником не надано достатньо доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законом розмірі, зокрема, довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, банківських довідок про відсутність коштів на рахунках, інформації щодо наявності чи відсутності нерухомого майна, транспортних засобів тощо.

Враховуючи, що боржником не сплачено судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу, суд вважає за необхідне повернути її без розгляду.

При цьому, встановлений процесуальним законом обов`язок сплатити судовий збір та застосування судом наслідків його невиконання не може вважатися обмеженням особи у праві доступу до суду, оскільки боржник не позбавлений права на повторне звернення до суду із заявою, яка відповідатиме вимогам ст. 170 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170, 260, 261 ЦПК України

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 листопада 2023 року про стягнення на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом 15 днів може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В.Просіна