Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання Чухайло К.І.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» від імені якого діє Чекан Вікторія Василівна
до відповідачів: (1) ОСОБА_1 ;
(2) ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,
ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» від імені якого діє ОСОБА_3 звернулося до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 2850,60 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 приєдналася до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № НОМЕР_1 . Разом з тим, право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна належить ОСОБА_2 , що у свою чергу також покладає на неї обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг.
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань утворилася заборгованість у сумі за предметом позову.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, натомість у змісті позовної заяви міститься прохання про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача.
Виклик відповідачів до суду проводився шляхом оприлюднення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи, якої не відоме на офіційному веб-сайті судової влади України 15.01.2024. Також суд надіслав на адресу зазначену в позовній заяві копію ухвали про відкриття провадження по справі.
Попередньо позивачем було додано до позовної заяви докази надсилання відповідачам копії позовної заяви з додатками (а.с.25-28).
Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали.
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
На підтвердження наявності заборгованості за спожиту електроенергію позивачем надано абонентську книжку особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , із якої вбачається, що станом на грудень 2023 наявна заборгованість у сумі 2850,60 гривень (а.с.18).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.12.2023 року (номер інформаційної довідки 359755115), ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 29-30).
Позивачем також додано до позовної заяви копію публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (надалі Договір), який розміщений на сайті ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ».
В контексті вимог позивача за предметом позову, суд при вирішенні позову виходить з наступного.
Зазначені між сторонами правовідносини врегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила), затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за № 312, які є обов`язковими для виконання кожною із сторін.
Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.
Положеннями пункту 13 розділу ХVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Аналогічні положення містяться і в пункті 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», яким визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Відповідно до частини другої ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до частини другої наведеної статті правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Як вбачається зі змісту ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним та договором приєднання, у зв`язку з чим вказаний договір не потребує його підписання у письмовій (у тому числі електронній) формі з кожним споживачем.
За змістом підпункту 1 пункту 6.2 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, що кореспондується із правом постачальника згідно з підпункту 1 пункту 7.1 Договору отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору.
Згідно з пунктом 5.8. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
В свою чергу, статтею 610 Цивільного Кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, між ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом приєднання (споживання).
Разом з тим, згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
З урахуванням того, що ОСОБА_2 , є власником квартири, тому вона має нести матеріальні витрати з утримання належного їй майна. Отже, правомірним є також стягнення з неї заборгованості, що виникла перед ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ».
Згідно з частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач (1) та (2) не виконали належним чином свої обов`язки, не сплатили у повному обсязі вартість спожитої електричної енергії, внаслідок чого виникла заборгованість, позов слід задоволити.
В свою чергу відповідачами не надано доказів, які б спростовували позовні вимоги.
Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідачів судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).
Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування даних витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, представник позивача наддала суду: копію додатку №31 від 25.12.2023 до договору про надання правової допомоги №26 від 25.04.2019; копію витягу від 25.12.2023 з договору про надання правової допомоги №26 від 25.04.2019; копію акту №159/23 про надання правової допомоги від 28.12.2023.
Так, вартість послуг представника позивача щодо вивчення та аналізу наданих клієнтом (ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ») документів, формування позиції клієнта у справі, надання консультацій, визначення та аналіз норм матеріального та процесуального права для підготовки позовної заяви, збір та аналіз доказів необхідних для подання позовної заяви, підготовка та направлення в суд першої інстанції позовної заяви з додатками та направлення відповідачу копії позовної заяви, згідно договору про надання правової допомоги від 25.04.2019 року №26 та додатку №31 до зазначеного договору складає 5000,00 грн.
Представник позивача надав зазначені послуги позивачу, що підтверджується актом №159/23 від 28.12.2023 (а.с. 21-22).
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) було надано аналіз реальності (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, враховано, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.
Застосовуючи наведений правовий висновок, суд дійшов висновку, що визначений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими, співмірними та необхідними в контексті обставин цієї справи з урахуванням того, що сума стягнення заборгованості за предметом позову становить 2850,60 грн.
Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у суді першої інстанції, у сумі 3000,00 гривень.
Судові витрати по справі у сумі 2147,20 гривень підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,
1. Позов задоволити повністю.
2. Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» суму 2850,60 гривень (дві тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 60 копійок) заборгованості за спожиту електричну енергію.
3. Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» суму 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок)у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 1500,00 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.
4. Стягнути із ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» суму 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок)у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 1500,00 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачі: (1) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2
(2) ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя В.В. Кость