ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/1985/21 Номер провадження 22-ц/814/126/24Головуючий у 1-й інстанції Овсянніков В.С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

секретар: Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року , а також апеляційною скаргою Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» про захист прав споживачів , застосування наслідків нікчемного договору , стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 15224, 15 гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.08.2008 між ЗАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником якого є АТ «Сбербанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №141-В/08/12/Ф0/А, відповідно до якого Банк надав, а Відповідач отримав кредитні кошти у загальній сумі 28 322,00 долара США під 0,01% річних.

Відповідно до п. 1.1-1.3 умов Кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 28 322,00 долара США на придбання автомобіля.

Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатйти за користування кредитними коштами проценти у розмірі 0,01 %) процента річних.

Факт надання кредиту підтверджується випискою по особовому рахунку Відповідача, відповідно до якого Відповідачу надані грошові кошти у сумі 28 322,00 долара США.

Також згідно з пунктом 5.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку комісійні винагороди та інші супутні послуги, а саме плату за управління Кредитом у розмірі 0,28 % від суми Кредиту, зазначеної в пункті 1.1 кредитного договору.

13 червня 2016 Банк звернувся до Дергачівського районного суду Харківскої області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №141-В/08/12/ФО/А від 08.08.2008 року в розмірі 14 418, 54 доларів США та 44 526, 10 грн., що разом складає 405 210, 82 грн. та судові витрати в сумі 6078,16 грн..

06.10.2016 рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість по кредитному договору №141-В/08/12/ФО/А від 08.08.2008 року та проценти за користування кредитом в сумі 7 146,27 доларів США, що еквівалентно (станом на 13.06.2016) 178 766, 40 грн., комісію за управління кредитом 27 693, 26 грн., пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом та за прострочення сплати комісії за управління кредитом в сумі 100000 грн., та судовий збір в розмірі 6 078,16 грн., а всього 312 537, 82 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.01.2017 рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06.10.2016 змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» заборгованість по Кредитному договору №141-В/08/12/Ф0/А від 08.08.2008 року та проценти за користування кредитом в сумі 7 146,27 доларів США, що еквівалентно (станом на 13.06.2016) 178 766,40 грн., комісію за управління кредитом 27 693,26 грн., пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом у сумі 50 000 грн. та судовий збір в розмірі 3 846,90 грн., а всього 260 306,56 грн.

Банк виконав свої зобов`язання передбачені кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти.

Станом на 16 квітня 2021 року зобов`язання Відповідачем належним чином не виконані, Також пунктом 10.5. Кредитного договору передбачено, що за будь-якими вимогами сторін, які випливають за Кредитним договором, встановлюється позовна давність тривалістю у три роки.

Отже, загальна сума заборгованості по комісії та процентам позичальника перед Банком за період з 13 червня 2016 р. по 26 березня 2021 р. складається з:

- процентів за користування кредитом - 0,00 доларів США;

- комісії за управління кредитом - 88 207,21 грн.

На день пред`явлення позову прострочена заборгованість відповідачем у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому позов не визнав.Крім того надав зустрічну позовну заяву, в якій він просить: застосувати наслідки недійсного правочину в частині та стягнути з АТ «СБЕРБАНК» на користь ОСОБА_1 кошти у загальній сумі 172 798,80 гривень в тому числі: 6 861,00 грн. сплаченої комісії за поставку кредиту; 10 350,57 грн. суми процентів за безпідставне користування грошовими коштами в сумі 6 861,00 грн.; 83 518,89 грн. сплаченої комісії за управління кредитом; 72 068,34 грн. суми процентів за безпідставне користування грошовими коштами в сумі 83 518,89 грн.

В обґрунтування зазначає, що згідно до умов п. 1.3. Кредитного договору кредит надається для придбання нового автомобілю HONDA, моделі CR-V, 2008 року випуску, за договором № НН-00394 від 04.08.2008.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що умови Кредитного договору, передбачені п. 5.1., в частині: встановлення плати за поставку Кредиту у розмірі 6 861,00 грн., та встановлення щомісячної плати за управління Кредитом в розмірі 0,28 % від суми Кредиту, є недійсними.

При цьому умова про встановлення плати за поставку Кредиту є недійсною, а умова про встановлення щомісячної плати за управління Кредитом є нікчемною у зв`язку з встановленням її недійсності законом.

Умови пункту 5.1. Кредитного договору в частині встановлення плати у сумі 6 861 грн. за поставку Кредиту є несправедливими, суперечать положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вказані умови договору є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

Умови договору вводять споживача в оману, у зв`язку з тим, що жодної послуги: управління кредитом споживач не отримує, які дії здійснюються банком при наданні послуги невідомо, однак, за умовами договору, Позичальник повинен щомісячно сплачувати вартість такої, не існуючої послуги.

Вказане у відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 19 України «Про захист прав споживачів» є нечесною підприємницькою практикою, наслідком чого, згідно до положень ч. 6 ст. 19 цього ж закону, такі умови договору є недійсними.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року позов Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , , на користь Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» , заборгованість по комісії за управління кредитом за період з 22.04.2018 по 30.11.2019 за кредитним договором №141-В/08/12/ФО/А від 08.08.2008 року, у розмірі 40670 (сорок тисяч шістсот сімдесят) гривень 46 копійок.

В іншій частині вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» про захист прав споживачів, застосування наслідків нікчемного договору, стягнення коштів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК», суму сплаченого судового збору у розмірі 1046 (одна тисяча сорок шість) гривень 65 копійок.

В задоволенні клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Непогодившись із такими висновками суду ОСОБА_1 оскаржила рішення та додаткове рішення у судовому порядку.

Скарга на рішення обґрунтована тим , що питання недійсності умов кредитного договору та застосування наслідків недійсності таких умов не було предметом розгляду та дослідження судами під час розгляду справи №619/2339/16 ц.

Наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення . Отже, для дійсності правочину істотне значення має виключно відповідність правочину вимогам законодавства на момент вчинення такого правочину, а не факт наступного виконання чи невиконання такого правочину сторонами.

Суд першої інстанції помилково визнав виконання відповідачем рішень судів у справі №619/2339/16-ц обставиною, що свідчить про визнання ним законності всіх умов кредитного договору .

Щодо додаткового рішення , то скаржник вказує, що останнє прийняте з порушенням норм ЦПК України . Суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу , як сплачених так і тих що підлягають сплаті , оскільки за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , адвокат Лукашенко О.В. просить скасувати рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року, та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2023 року.

Ухвалити нове , яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 , зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

За наслідками розгляду апеляційної скарги здійснити розподіл судових витрат.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року також оскаржило АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» . Скарга мотивована тим , що судом першої інстанції порушено норми матеріального права , судом необґрунтовано застосовано ст.256 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень наданих сторонами , дійсно 30.11.2019 року відповідачем за первісним позовом було здійснено оплату заборгованості за кредитним договором №141-В/08/12/ФО/А . З викладеного вбачається , що відповідачем за первісним позовом був перерваний строк позовної давності , оскільки з банківських виписок долучених до матеріалів справи вбачається , що відповідач після 13 червня 2016 року неодноразово здійснював оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №141-В/08/12/ФО/А від 08.08.2008 року.

АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» просить скасувати рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року , та ухвалити нове , яким задовольнити позовні вимоги АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» в повному обсязі.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що 08.08.2008 між ЗАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником якого є АТ «Сбербанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №141-В/08/12/Ф0/А, відповідно до якого Банк надав, а Відповідач отримав кредитні кошти у загальній сумі 28 322,00 долара США під 0,01% річних.

Відповідно до п. 1.1-1.3 умов Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 28 322,00 долара США на придбання автомобіля.

Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 0,01 процента річних.

Пунктом 1.4. Кредитного договору, передбачено, що кредитні кошти Позичальник зобов`язався сплачувати в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідно до графіку, згідно із Додатком №1 до Кредитного договору, що є його невід`ємною частиною (надалі - Графік), з кінцевим терміном повернення не пізніше 08 серпня 2015 року.

Також згідно з пунктом 5.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку комісійні винагороди та інші супутні послуги, а саме плату за управління Кредитом у розмірі 0, 28 % від суми Кредиту, зазначеної в пункті 1.1 кредитного договору.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто заборгованість по кредитному договору №141-В/08/12/ФО/А від 08.08.2008 року та проценти за користування кредитом в сумі 7 146,27 доларів США, що еквівалентно (станом на 13.06.2016) 178 766, 40 грн., комісію за управління кредитом 27 693, 26 грн., пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом та за прострочення сплати комісії за управління кредитом в сумі 100000 грн., та судовий збір в розмірі 6 078, 16 грн., а всього 312 537, 82 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.01.2017 рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06.10.2016 змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» заборгованість по Кредитному договору №141-В/08/12/Ф0/А від 08.08.2008 року та проценти за користування кредитом в сумі 7 146,27 доларів США, що еквівалентно (станом на 13.06.2016) 178 766,40 грн., комісію за управління кредитом 27 693,26 грн., пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом у сумі 50 000 грн. та судовий збір в розмірі 3 846,90 грн., а всього 260 306,56 грн.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з положеннями частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 повернула кредит 13.12.2019 року.

Районний суд, вказуючи про те, що положення договору про надання споживчого кредиту у частині зобов`язання позивача сплатити комісію відповідають положенням закону, не звернув уваги на таке.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746 цс 16.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 697/2142/20 (провадження № 61-17715св21) вказано, що: «положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди апеляційної та касаційної інстанцій, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним».

Таким чином, суд першої інстанції у порушення вищевказаних положень закону фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не дослідив, не звернув уваги на те, що, встановивши у договорі про надання споживчого кредиту сплату комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику.

У зв`язку із чим районний суд дійшов до хибного висновку про задоволення позову АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з комісії за управління кредитом за період з 22.04.2018 по 30.11.2019 за кредитним договором №141-В/08/12/Ф0/А від 08.08.2008 у розмірі 40 670 грн. 46 коп.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .

У липні 2021 року Банк подав до суду заяву у якій просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (стаття 236 ЦК України).

Отже, перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину.Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України № 6-75цс15 від 03 лютого 2016 року.

ОСОБА_1 є стороною кредитного договору, який містить оспорювані умови про сплату комісії за управління кредитом у розмірі 0,28 % від суми кредиту зазначеної у п.1.1.1. Кредитного договору, тобто обізнана щодо змісту кредитного договору з моменту його вчинення, а тому перебіг трирічного строку позовної давності за вимогою про застосування наслідків недійсності п.5.1 кредитного договору та стягнення коштів почався 09 серпня 2007 року та закінчився 09 серпня 2010 року, що має наслідком відмову у задоволенні позову в цій частині на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України.

Наведені в апеляційній скарзі АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про необхідність задоволення первісних позовних вимог в повному обсязі. Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК», та вважає що слід відмовити АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» у задоволенні вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з комісії за управління кредитом за період з 22.04.2018 по 30.11.2019 за кредитним договором №141-В/08/12/Ф0/А від 08.08.2008 у розмірі 40 670 грн. 46 коп.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Також ОСОБА_1 оскаржено додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23.12.2021 . Апеляційний суд переглядаючи вказане рішення в межах вимог апеляційної скарги , вважає законною відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Лукашенка О.В. у стягнеенні витрат на правничу допомогу з огляду на слідуюче.

Так, дійсно , оскільки в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено , згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати заявлені ОСОБА_2 компенсації не підлягають.

Представником скаржника ОСОБА_1 , адвокатом Лукашенко О.В. позано заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу надану під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до суду надано ордер на надання правової допомоги адвоката Лукашенко О.В. , попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на суму 20 632,78 грн., акт приймання-передачі виконаних робіт від 20 січня 2022 року, опис робіт .

У акті виконаних робіт від 20 січня 2022 року зазначено перелік наданих послуг адвокатом: здійснено ознайомлення , вивчення та правовий аналіз рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13.12.2021 у справі №619/1985/21 ; ознайомлення , вивчення та правовий аналіз додаткового рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23.12.2021 у справі №619/1985/21 ; підготовка та подання до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13.12.2021 та додаткове рішення від 23.12.2021 .(т. 3 а.с. 31).

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд оцінивши заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет співмірності зі складністю цієї справи та реальності таких витрат, а також дослідивши надані докази на підтвердження понесення цих витрат , дійшов висновку, що понесені ОСОБА_1 витрати вказані у попередньому розрахунку від 25.11.2023 не є співмірними зі складністю цієї справи, наданим обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, а також не можуть бути визнані такими, що відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. У зв`язку із чим суд апеляційної інстанції вважає за можливе з урахуванням вказаного стягнути з позивача за превісним позовом АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» витрати, понесені ОСОБА_1 на правничу допомогу у сумі 9 000 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376 , 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК», заборгованості по комісії за управління кредитом за період з 22.04.2018 по 30.11.2019 за кредитним договором №141-В/08/12/ФО/А від 08.08.2008 року, у розмірі 40670 (сорок тисяч шістсот сімдесят) гривень 46 копійок скасувати.

Відмовити Акціонерному товариству «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» в задоволенні позвних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з комісії за управління кредитом.

В іншій чстині рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Стягрунти з Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 9 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов