Справа № 643/8453/23
Провадження № 2/643/400/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання

ВСТАНОВИВ

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (відповідачі) на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 92970,14 грн. та судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , не сплачували своєчасно отримані за вказаною адресою послуги з теплопостачання. У зв`язку з наведеними у відповідачів за період з 01.03.2009 по 23.02.2022 утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 (представник відповідача) подав відзив, згідно якого просив відмовити у позові в повному обсязі у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін. В обґрунтування зазначив на невірному визначенні позивачем кола відповідачів, оскільки в період з 01.03.2009 по 23.02.2022 за адресою Квартири у різний час були зареєстровані також ОСОБА_4 (зареєстрований 01.03.2007, знятий з реєстрації 24.09.2010), ОСОБА_5 (зареєстрована 07.05.2008, знята з реєстрації 11.11.2009), ОСОБА_6 (зареєстрована 07.05.2008, знята з реєстрації 11.11.2009). Крім того, споживачем згідно законодавства України є власник нерухомого майна. Власником Квартири є ОСОБА_7 , який є належним відповідачем у справі. Також представник відповідача зазначив, що в якості додатків до позову зазначена інша довіреність представника позивача. Довідка про зареєстрованих осіб, надана позивачем, не зазначена в якості додатків до позову.

Крім того, представником відповідача подано клопотання про застосування строків позовної давності.

Представник позивача надав додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що строк позовної давності зупинявся на час дії карантину, у зв`язку з чим період заборгованості з 01.04.2017 по 23.02.2022 не виходить за межі позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив клопотання, згідно якого просить розглядати справу за його відсутності.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У разі задоволення позовних вимог просив застосувати позовну давність.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, викликались до суду належним чином.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідачі зареєстровані за адресою Квартири, що підтверджується даними Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова, яка сформована на запит суду, та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач за вказаною адресою.

Згідно наданих позивачем відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, заборгованість відповідачів за вказані вище послуги за період з 01.03.2009 по 23.02.2022 складає 92970,14 грн., за період з 01.04.2017 по 23.02.2022 58778,53 грн.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 (далі Закон в редакції до 01.05.2019), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019, одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 (далі Закон в редакції з 01.05.2019) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Обов`язок споживачів оплачувати вказані вище послуги передбачений також «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (п. 12, 20, 21, 30).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 79 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 зазначено, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями) у період з 12.03.2020 до 22.05.2020 встановлений карантин на всій території України, який в подальшому був продовжений до 30.06.2023.

Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Харківського апеляційного суду від 12.10.2023 у справі № 639/5866/21, від 11.10.2023 у справі № 645/3569/23.

Ураховуючи наведене та продовження строків позовної давності на строк дії карантину, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.04.2017 по 23.02.2022 заявлені з дотриманням строків позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України.

З доводів заяв позивача по суті справи та наданих позивачем доказів суд позбавлений можливості встановити наявність поважних причин пропущення позовної давності до вимог, які заявлені за період до 01.04.2017.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 по 23.02.2022, розмір якої згідно наданих позивачем розрахунків складає 58778,53 грн.

Відповідачами розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростовано, контр-розрахунок ними не надано (зазначені обставини ураховуються судом, виходячи із висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 12.10.2023 у справі № 639/5866/21).

За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 58778,53 грн.

У стягненні іншої частини заборгованості, що виникла до 01.04.2017, суд відмовляє у зв`язку із спливом позовної давності.

Оцінюючи аргументи представника відповідача, суд керується таким.

Як вбачається з Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, доданої до позовної заяви, за адресою Квартири, крім відповідачів, були зареєстровані за місцем проживання такі особи: у період з 01.03.2007 по 24.09.2010 ОСОБА_4 ; у період з 07.05.2008 по 11.11.2009 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Виходячи з вказаних положень законодавства України, позивач має право пред`явити даний позов як до усіх споживачів своїх послуг, так і до будь-кого з них окремо.

Крім того, судом відмовлено у стягненні заборгованості, яка виникла в період реєстрації за адресою Квартири ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи представника відповідача щодо пред`явлення позову до неналежних відповідачів та необхідності відмови в позові з цих підстав.

Оцінюючи доводи представника відповідача відносно того, що належним відповідачем у справі є власник Квартири, суд керується таким.

Згідно наданої представником відповідача Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 357603034 від 08.12.2023, власником Квартири з 19.05.2016 є ОСОБА_8 . З вказаної довідки вбачається, що попереднім власником Квартири був ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» в редакції до 01.05.2019, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019, споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що Квартира перебувала у фактичному користуванні відповідачів, які були зареєстровані за адресою Квартири, а не її власника. Відповідно, саме відповідачі є особами, які фактично користувались наданими позивачем послугами з теплопостачання за адресою Квартири.

Вказаний висновок суду узгоджується з вищенаведеними нормами законодавства, згідно яких споживачами житлово-комунальних послуг є особи, які за згодою власника користуються об`єктом нерухомого майна і отримують житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Ураховуючи наведене та завдання справедливого розгляду і вирішення даної цивільної справи, суд відхиляє аргументи представника відповідача відносно того, що належним відповідачем є власник Квартири.

Представником відповідача в якості підстави для відмови в позові також зазначено, що в якості додатку до позову вказана довіреність № 01-40/1955/17 від 09.02.2023, в той час як до позовної заяви долучена довіреність № 01-40/11157/49 від 30.12.2022. Також представником позивача вказано, що довідка про зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 14.08.2023, яка додана до позовної заяви, не зазначена в якості додатку до позову.

Оцінюючи вказані аргументи представника відповідача, суд керується таким.

Позовна заява підписана М. Вінницьким. До позову додана копія довіреності № 01-40/11157/49 від 30.12.2022, виданої на строк до 31.12.2024, згідно якої позивач уповноважує провідного юрисконсульта Вінницького М.В. представляти інтереси підприємства в системі судів загальної юрисдикції з правом підписання та пред`явлення позовної заяви.

Таким чином, позовна заява підписана повноважним представником позивача.

Довідка про зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 14.08.2023, додана до позовної заяви, містить інформацію, яка має значення для предмету доказування в даній справі. Ба більше, представник відповідача в обґрунтування заперечень проти позову посилався на фактичні дані, які містяться у вказаній довідці.

Вирішуючи питання відносно того, чи може бути підставою для відмови в позові та обставина, що в якості додатків до позову зазначена інша довіреність та не вказана довідка від 14.08.2023, суд керується таким.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № П/9901/736/18 зазначено, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Вказані вище обставини, на які посилався представник відповідача, якщо формально тлумачити положення ЦПК України, могли бути підставою для залишення позову без руху, але не підставою для відмови у позові.

Представник відповідача не заявляв клопотання про залишення позову без руху. Суд, ураховуючи обставини даної справи та вимоги законодавства щодо уникнення надмірного формалізму, не вбачає підстав для залишення позову без руху на даній стадії розгляду справи з мотивів, на які посилався представник відповідача.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вищезазначені аргументи представника відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1696,90 грн. в рівних частках, по 848,45 грн. з кожного.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 267, 268, 273, 352, 354, 435 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р № НОМЕР_2 в ФХОУ АТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ОКПО 31557119) заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 року по 23.02.2022 в розмірі 58778,53 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р № НОМЕР_2 в ФХОУ АТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ОКПО 31557119) понесені останнім судові витрати в загальному розмірі 1696,90 грн. в рівних частках, по 848,45 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.02.2024.

Суддя Д.А. Крівцов