ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м.Суми

Справа №592/5020/24

Номер провадження 22-ц/816/1446/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Зарічний відділ державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі, в складі судді Котенко О.А., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії на виконання рішення суду щодо визначення розміру щомісячних аліментів, провести перерахунок щомісячних аліментів відповідно до рішення суду, зняття арешту з майна та зобов`язання відшкодувати матеріальну і моральну шкоду.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в частині вимог про зобов`язання вчинити дії на виконання рішення суду щодо визначення розміру щомісячних сум аліментів, проведення перерахунку щомісячних сум аліментів відповідно до рішення суду, зняття арешту з майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що всі його вимоги взаємопов`язані і не можуть розглядатися окремо, а посилання суду на постанови Верховного Суду є помилковими, оскільки обставини, встановлені у цих справах не є аналогічними обставинам справи, що переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу Зарічний відділ ДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, не погоджуючись з позовними вимогами та доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника виконавчої служби - Табули Ю.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у відкритті провадження у справі в частині вимог про зобов`язання вчинити дії на виконання рішення суду щодо визначення розміру щомісячних сум аліментів, проведення перерахунку щомісячних сум аліментів відповідно до рішення суду, зняття арешту з майна, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи в цій частині повинен відбуватися у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений розділом VІІ ЦПК України, шляхом подання скарги на дії державного виконавця.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Підстави для відмови у відкритті провадження в справі визначені ст. 186 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється в позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частини друга ст.451 ЦПК України).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, не погоджується з розрахунком щомісячного розміру аліментів і розрахунком заборгованості, які виконані державним виконавцем на виконання рішення суду. ОСОБА_1 просить зобов`язати Зарічний відділ ДВС у м.Суми провести перерахунок щомісячних сум аліментів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначення як розміру належних до сплати сум у якості аліментів, так, відповідно, і визначення розміру заборгованості по аліментах - є обов`язком державного виконавця. Відповідно, такі дії державного виконавця можуть бути предметом судового контролю за скаргою учасників виконавчого провадження відповідно до ст. 448 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки дії державного виконавця щодо розрахунку щомісячних платежів за аліментами та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів позивач вважає неправомірними, які вчинені в ході виконання судового рішення, а ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вказані правовідносини регулюється спеціальними нормами права, встановленими в розділі VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Також позивач оскаржує дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21) і на такій позиції ґрунтується оскаржувана ухвала суду.

Позивач як особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Ураховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі в частині вимог про зобов`язання вчинити дії на виконання рішення суду щодо визначення розміру щомісячних сум аліментів, проведення перерахунку щомісячних сум аліментів відповідно до рішення суду, зняття арешту з майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що всі позовні вимоги взаємопов`язані і не можуть розглядатися окремо є безпідставними і не заслуговують на увагу колегії суддів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 369, ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина