Єдиний унікальний номер 722/2392/23
Номер провадження 2-о/722/7/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Суського О.І.

секретаря Козак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни цивільну справу за заявою, поданою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Дністровського району Чернівецької області та ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат заявника Паляничко П.О. звернувся до Сокирянського районного суду з вищевказаною заявою. Посилався на те, що починаючи з 2013 року заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали у цивільному шлюбі, вели спільне господарство, тобто мали спільний бюджет, спільно витрати, спільне харчування, купували майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу. 07.05.2015 року від шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 . У процесі спільного життя, заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зрозуміли, що кожен із з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, вони не мають один до одного жодних почуттів любові. Вони втратили повагу один до одного як чоловік та дружина, тому між ними постійно виникали непорозуміння, свідком яких, нерідко ставала їх дитина. Така ситуація почала мати своє місце останні роки. З метою збереження нормального психоемоційного стану їх дитини та у подружжя, заявником було прийнято рішення припинити шлюбні відносини, продовжувати життя окремо та проживати окремо.

Оскільки сімейні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не склалися, то з червня 2023 року ОСОБА_8 проживає окремо, син ОСОБА_9 проживає разом з батьком.

Батько одноособово виховує сина, прививає йому любов до навчання, книжок, української мови, сім`ї. В повному обсязі матеріально, фізично та морально забезпечує свого сина - ОСОБА_9 , у нього є окрема кімната, зі столом та окремим ліжком.

Місце знаходження дружини ОСОБА_3 наразі невідоме. Мати покинула дитину на призволяще, не телефонує до дитини не цікавиться життям сина, успіхами у навчанні, не забезпечує сина матеріальними потребами, моральною підтримкою, зовсім не виявляє батьківських почуттів у достатньому для дитини обсязі та не надає дитині належного виховання та піклування

Син ОСОБА_9 наразі проживає разом із заявником ОСОБА_2 . Заявник самостійно виховує сина в повному обсязі приймає до уваги його інтереси, вік, необхідність у навчанні, вихованні, забезпеченні одягом, їжею, лікуванням, та дитячим дозвіллям.

З моменту народження сина, заявник матеріально забезпечував та продовжує забезпечувати сина, виконує функції батька в повному обсязі.

Син ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Наразі сину ОСОБА_2 повних 8 років та в подальшому буде виникати необхідність, з метою захисту Конституційних прав та свобод громадянина Україна при вирішенні життєвих, побутово-соціальних питань, та можливість звернення ОСОБА_2 від імені та в інтересах сина ОСОБА_5 до державних установ.

Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заявник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 самостійно одноособово виховує малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник заявник ОСОБА_1 та заявник в судове засідання не з`явилися, своєчасно були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомили.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та представник органу опіки та піклування Дністровського району Чернівецької області в судове засідання не з`явилися, своєчасно були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною третьою статті 51 Конституції України гарантовано, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як визначено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Частинами 1-3 статті 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав є ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини.

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Судом встанолено, що заявник ОСОБА_2 та заінтересована особа по справі ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане повторно 14.09.2023 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Представник заявника у поданій заяві зазначає, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина ОСОБА_5 . Після припинення фактичних шлюбних стосунків з ОСОБА_3 , малолітній син ОСОБА_5 проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та самостійному вихованні.

Такі твердження в силу ст.141 СК України, суд розцінює критично, оскільки припинення фактичних шлюбних стосунків між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків відносно дитини.

Суд не приймає твердження заявника та його представника, про те, що мати дитини проживає окремо та не приймає участі у вихованні та утриманні сина, оскільки проживання одного з батьків окремо від дитини не свідчить про те, що, в даному випадку, мати самоусунулась від виховання та утримання дитини та не звільняє її від обов`язку виховувати та утримувати дитину, так як суду не надано жодного доказу на підтвердження даного факту.

Також, суд не приймає до уваги копію заяви ОСОБА_3 , яку представником заявника було додано до матеріалів справи та яка стосується розгляду справи про розірвання шлюбу.

Крім цього, представником заявника та заявником не було надано суду жодних доказів, які підтвердили, що мати дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків.

Також, будь-яких доказів самостійного виховання ОСОБА_2 малолітньої дитини суду не надано та нічим не підтверджено. Натомість, та обставина, що спільна малолітня дитина проживає разом із заявником не свідчить про самостійне виховання ним дитини.

Посилання представника заявника у заяві про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини фактично є доводами на підтвердження наявності підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього сина.

Непереконливими є також аргументи представника заявника щодо потреби у встановленні даного факту з метою захисту прав та інтересів дитини: можливість звернення заявника до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських організацій, будь-яких підприємств, установ та організацій, начальних закладів, закладів Міністерства озорони здоров"я, страхових компанії, у тому числі дошкільних чи шкільних навчальних закладів, оскільки заявник як батько дитини та її законний представник відповідно до закону має право без спеціальних на те повноважень та без рішення суду звертатися до суду та вищезазначенні установи та організації за захистом прав та інтересів дитини та з будь-яких питань. Також, дана обставина не є підставою для встановлення факту самостійного виховання малолітнього сина заявником. Крім цього, заявником не зазначена ціль встановлення даного факту.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не є особою, яка самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_3 не позбавлена батьківських прав відносно свого сина, а тому зобов`язана виконувати обов`язки, які покладаються на неї, як на матір згідно ст.150 СК України.

Враховуючи вище викладене, суд оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що заява ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-89, 264, 293, 294, 315, 316, 318 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні вимог, заявлених ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Дністровського району Чернівецької області та ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.І.Суський

Повний текст рішення складений 12.02.2024 року.