Номер провадження: 22-ц/813/3035/24
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/19159/23

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/3035/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Комлевої О.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Зєйналової А.Ф.к.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору 1) Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, 2) Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою адвоката Бец Наталії Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Кремер І.О. 26 жовтня 2023 року, про забезпечення позову,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрованим №2945 від 04.08.2023 року, таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

Одночасно з вищевказаним позовом представником позивачки було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №2945 від 04.08.2023 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на підставі звернення до виконання оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Р.В. постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. від 08.08.2023 року було відкрито виконавче провадження № 72479826.

Оскільки, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону, а невжиття заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 72479826 спричинить додаткові матеріальні збитки позивачці та може ускладнити в майбутньому виконання рішення суду, просить суд винести ухвалу, якою задовольнити дану заяву. Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 72479826 за виконавчим написом № 2945, вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. від 04.08.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 144 000,00 доларів США.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.10.2023 року задоволено вищевказану заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 72479826 від 08.08.2023 року, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем з виконання виконавчого напису № 2945 від 04.08.2023 року, вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 144 000,00 доларів США.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами дійсно існує спір щодо правомірності вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. № 2945 від 04.08.2023 року. Невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В даному випадку, суд вважав, що забезпечення позову є ефективним захистом прав сторони по справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Бец Наталія Андріївна, діюча від імені ОСОБА_2 , просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26.10.2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що задоволення заяви про забезпечення позову фактично підміняє собою вирішення спору по суті, що є порушенням вимог процесуального закону. Позивачкою не було надано доказів недобросовісних дій відповідача. Крім того, не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду. Судом першої інстанції не було вирішено питання щодо зустрічного забезпечення позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.11.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Бец Наталії Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2023 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.11.2023 року закінчено підготовку справи до розгляду. Призначено справу до судового розгляду в приміщення Одеського апеляційного суду.

25.01.2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою його адвоката Коваленко В.П..

У судовому засіданні адвокат Бец Наталія Андріївна, діюча від імені ОСОБА_2 , підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що останнє не підлягає задоволенню з огляду на те, що на підтвердження викладених у заяві про відкладення розгляду справи обставин не було надано належних та допустимих доказів.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3.Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Бец Наталії Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі, застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам законодавства, з огляду на наступне.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 частини 1 статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачки, третіх осіб, з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний, застосований місцевим судом спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову.

Як встановлено матеріалами справи, 04.08.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. було вчинено виконавчий напис за № 2945 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 144 000,00 доларів США.

08.08.2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було відкрито виконавче провадження № 72479826 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 144 000,00 доларів США на підставі виконавчого напису № 2945 від 04.08.2023 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В..

Позивачка подала позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає, що такий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог закону.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивачка обґрунтовувала її тим, що невжиття заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 72479826 спричинить додаткові матеріальні збитки позивачу та може ускладнити в майбутньому виконання рішення суду.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, яким передбачено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 144 000,00 доларів США, та постанову про арешт майна та арешт коштів боржника, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійсненим з порушенням норм чинного законодавства, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 04.08.2023 року №2945, вчиненого приватним нотаріусом) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивачки (у разі задоволення позову), за захистом яких вона звернувся до суду.

Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово стягнуто кошти, то позивачка не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Тому з огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 04.08.2023 року № 2945, вчиненого приватним нотаріусом, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що захід забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в даному випадку до вирішення спору по суті про відповідність/невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження, без нових звернень до суду.

Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Серед іншого не заслуговують на увагу і доводи скаржника про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не було здійснено зустрічне забезпечення.

Судом першої інстанції було дотримано правил співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вищенаведеними вимогами позову.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Бец Наталії Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову у справі є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скаргиадвоката Бец Наталії Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , у суду апеляційної інстанції відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 353, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бец Наталії Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2023 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст ухвали складений 12 лютого 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. С. Комлева

С. О. Погорєлова