Провадження № 4-с/161/89/24
У Х В А Л А

03 грудня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування скарги посилається на те, що маючи намір реалізувати своє право на реєстрацію та відчуження нерухомого майна дізналася у нотаріуса про наявність арештів на належне їй майно.

Вказує, що з даного приводу звернулася до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області ЗМРУ МЮ та отримала відповідь, що у відділі перебувало виконавче провадження №29245037, яке завершене згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку із знищенням документів після закінчення строку їх зберігання, неможливо надати копії постанов про арешт майна.

Зазначає, що станом на день звернення до суду будь-яких відкритих виконавчих проваджень відносно нього немає, а також відсутня інформація щодо наявності майнових претензій до нього як боржника з боку стягувачів і з боку держави, що є підставою для зняття арешту із всього нерухомого майна.

У зв`язку з чим, просить скасувати арешт з належного їй майна, накладений згідно постанови про арешт майна №29245037 від 10.10.2011 року ВДВС Луцького РУЮ, реєстраційний номер 11721274.

До початку розгляду справи по суті від представника скаржника надійшла заява про слухання справи у його відсутності, скаргу підтримує та просить його задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник заінтересованої особи також подав заяву про слухання справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні скарги з підстав. викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом з`ясовано, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 11721274, зареєстрований 13.10.2011 року на підставі постанови головного державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ від 10.10.2011 року у ВП 29245037 (а.с. 5).

Водночас, з листа Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.10.2024 року вбачається, що у відділі перебувало виконавче провадження №29245037, яке завершене згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку із знищенням документів після закінчення строку їх зберігання, неможливо надати копії постанов про арешт майна (а.с. 4).

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що позивач не є боржником у будь-якому виконавчому провадженні, суду не представлено доказів наявності інших боргових зобов`язань та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти (скасувати) арешт із майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений згідно постанови про арешт майна №29245037 від 10.10.2011 року ВДВС Луцького РУЮ, реєстраційний номер 11721274.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 03 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Кихтюк Р.М.