Провадження № 22-ц/812/1342/24 Головуючий суду першої інстанції Лагода А.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року м. Миколаїв Справа № 487/8906/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Андрієнко Л.Д.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Лагоди А.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду заявою про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики

Заяву мотивував тим, що Заводським районним судом м. Миколаєва розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

11 лютого 2022 року Заводським районним судом м. Миколаєва вжито заходів забезпечення позову у даній справі, а саме: накладено арешти на кошти банківських рахунків відповідача відкритих у фінансових установах та банківських установах України в межах суми боргу за договором позики у сумі 300 824.43, задля збереження прав та інтересівпозивача.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики було задоволено.

Рішення набрало законної сили 10 жовтня 2022 року.

Відповідно до частин 7, 8 статті 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Наразі з моменту набрання рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 487/8906/21 законної сили пройшло більше як 90 днів та оскільки позивач не звернувся до уповноважених органів із заявою про відкриття виконавчого провадження, відповідач обґрунтовано вважає, що є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову на підставі частини 7 статті 158 ЦПК України.

Посилаючись на викладене, відповідач просив суд скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2022 року по справі № 487/8906/21 шляхом скасування арештів коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 відкритих у фінансових установах та банківських установах України в межах суми боргу за договором позики у сумі 300 824.43 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2024 року заяву залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що сплив 90 днів з дня набрання рішенням законної сили при задоволенні позовних вимог та стягненні заборгованості, за відсутності доказів фактичного виконання рішення суду, не свідчить про те, що відпала потреба в забезпеченні позову або змінились обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суд від 11 лютого 2022 року, а тому відсутні підстави для скасування цих заходів. Це стосується і висновку відносно права позивача на примусове виконання рішення суду та обов`язку боржника не чекаючи такого виконання добровільно виконати таке судове рішення.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не врахував, вимоги частини 7 статті 158 ЦПК України, згідно якої у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Після набрання законної сили заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2022 року пройшло майже два роки. При цьому, протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили не було відкрито виконавче провадження, а тому застосовані заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Перелік підстав продовження дії заходів забезпечення позову після ухвалення судом рішення про задоволення позову встановлений в частинах 7, 8 статті 158 ЦПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Зазначені положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні. Враховуючи вимогу "якості закону", наведені норми процесуального закону повинні бути доступні відповідачу, який, крім того, повинен передбачати їх наслідки для себе, а також наведені статті закону повинні відповідати принципу верховенства права.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомленні судом про дату, час і місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому апеляційний суд з огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що у провадженні суду знаходилась цивільна справа № 487/8906/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року забезпечено позов ОСОБА_3 , шляхом накладення арешту на кошти на банківських рахунках відповідача ОСОБА_1 відкритих у фінансових установах та банківських установах України в межах суми боргу за договором позики у сумі 300 824.43, задля збереження прав та інтересів позивача ОСОБА_3

09 вересня 2022 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 111 000 дол. США (еквівалент 405 927 грн) в рахунок заборгованості за договором позики від 24 січня 2019 року у розмірі та 8008.24 грн судових витрат. Рішення набрало законної сили 10 жовтня 2022 року.

На час розгляду справи виконавче провадження за заявою позивача (стягувача) не відкрито.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частин 1, 4, 7, 8 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання рішення суду.

Системний аналіз положень статті 158 ЦПК України вказує на те, що у питанні скасування заходів забезпечення позову суд наділений певними дискреційними повноваженнями. З огляду на це, заходи забезпечення позову, за підставами їх скасування, можна умовно поділити на дві категорії: заходи забезпечення позову, які підлягають скасуванню з підстав, визначених Законом, та заходи забезпечення позову, які скасовуються з підстав, визначених судом.

До категорії заходів забезпечення позову, що скасовуються у випадках, визначених Законом, можна віднести ситуації, врегульовані положеннями частин 7-10 та частиною 13 статті 158 ЦПК України. Вищевказані випадки скасування або припинення дії заходів забезпечення позову обумовлені настанням конкретних обставин, з якими закон пов`язує скасування (припинення) заходів забезпечення позову, зокрема, відмова у задоволенні позову, залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі, повернення позовної заяви, тощо.

Зважаючи на те, що арешт на банківські рахунки відповідача був накладений до набрання рішенням суду законної сили, рішення суду набрало законної сили, з моменту якого пройшло 90 днів, виконавче провадження щодо примусового виконання цього судового рішення не відкрито, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову.

Будь-яких перешкод для скасування заходів забезпечення позову не встановлено.

Враховуючи викладене та ті обставини, що рішення суду у цій справі набрало законної сили та змінились обставини, що зумовили застосування арешту грошових коштів на банківських рахунках відповідача, а також виходячи з законних прав ОСОБА_1 на безперешкодне користування своїми коштами, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, які вживалися до набрання рішенням законної сили, є помилковим та не відповідає нормам процесуального закону.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення судом норм процесуального права.

З огляду на наведене оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення клопотання про скасування заходу забезпечення позову, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла представниця ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 487/8906/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Скасувати арешт коштів на банківських рахунках відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відкритих у фінансових установах та банківських установах України в межах суми боргу за договором позики у сумі 300 824,43 грн, накладений ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2022 року у цивільній справі № 487/8906/21 як захід забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 27 серпня 2024 року.