ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 629/3939/23
Номер провадження 22-ц/818/263/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

представника позивача адвоката Одинцової В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2023 року в складі судді Каращука Т.О., у справі № 629/3939/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Одинцова Валерія Ігорівна, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20 червня 2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів на даний час відсутня. При ухваленні даного судового наказу, судом не було встановлено обставин, що передбачають зменшення розміру аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального становища та зміни сімейного стану. Зазначає, що у позивача на утриманні є непрацездатний батько та мати інвалід III групи. Матір позивача ОСОБА_4 має невелику пенсію, а саме за червень отримала 3 340, 01 грн, та є інвалідом III групи, батько позивача ОСОБА_5 не працевлаштований, на обліку в територіальних органах пенсійного фонду України не перебуває та пенсії не отримує. Позивач кожного місяця допомагає батькам, а саме купує ліки для матері, продукти харчування та сплачує комунальні послуги, в опалювальний сезон купує дрова. Позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах та веде спільне господарство із ОСОБА_6 , яка має доньку ОСОБА_7 . ОСОБА_6 працевлаштована у ТОВ Краснопавлівський елеватор та за період з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року отримала дохід у розмірі 42 320, 43 грн. Даної суми не вистачає на утримання ОСОБА_6 та її доньки, бо батько дитини не сплачує аліменти, тому більшість витрат сім`ї покладається на позивача. Крім того, позивач працює у сфері сільського господарства, що є сезонною роботою, тому його доходи залежать від пори року. Влітку позивач має найбільший дохід, з урахуванням обов`язків по забезпеченню дітей, батьків та дружини, які є наявними протягом усього року - зароблені ним кошти, у літній період, розподіляються на інші пори року. За 2022 рік позивач отримав 240 609,20 гривень, при цьому мінімальна заробітна плата становила 6500, 00 гривень, а максимальна заробітна плата 54 470, 00 гривень. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму, що на час подання заяви становить 1416, 00 гривень. З урахуванням вищевикладеного, встановлення розміру аліментів, як 1/6 частина всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить орієнтовно 40 101, 50 гривень на рік, що дорівнює 3 341, 80 гривень на місяць середньо, що є достатнім для забезпечення належного рівня життя дитини, та з урахуванням проживання із матір`ю - ОСОБА_2 , яка також має обов`язок по утриманню дитини.

Посилаючись на вказані обставини, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 з 1/4 до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що належних доказів того, що на утриманні позивача знаходяться батьки похилого віку, співмешканка та падчерка до суду надано не було, відсутні відомості щодо наявності братів і сестер позивача, які також ммають приймати участь в утриманні батьків, тобто позивачем не доведена його вимога щодо зміни розміру аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 у зв`язку зі зміною майнового стану, оскільки ним не було доведено, що його майновий стан змінився. Також, його співмешканка ОСОБА_6 офіційно працює та має можливість утримувати свою дитину ОСОБА_7 , а позивач в свою чергу не має зобов`язання її утримувати, також те, що матеріали справи не містять необхідних доказів підтвердження утримання позивачем його співмешканки та падчерки, з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також доказів того, що рідний батько падчерки не приймає участі в її утриманні. Крім того, позивач є працездатним, не являється інвалідом, з нього не провадяться стягнення за виконавчими документами на інших осіб.

30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Одинцова В.І., подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати, ухвалите нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована доводами які є аналогічними доводам, викладеним у позові. Крім того, зазначив, що судом першої інстанції розглянуто справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Враховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі, вона є справою, що виникають із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично находяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. До суду першої інстанції було додано належні докази проживання однією сім`єю із ОСОБА_6 та падчеркою ОСОБА_7 . Судом першої інстанції не було враховано, що наведені у позовній заяві обставини вже існували на момент видачі судового наказу, однак не були враховані оскільки стягнення аліментів відбувалося в порядку наказного провадження.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 08 лютого 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 отримав 02 лютого 2024 року (а.с.144);

ОСОБА_2 отримала 01 лютого 2024 року (а.с.145);

30 січня 2024 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд справи без участі (а.с.141).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Одинцову В. І., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаними вимогам не відповідає виходячи з наступного.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

За змістом указаних процесуальних норм у порядку спрощеного позовного провадження судом розглядаються малозначні справи чи справи незначної складності та визначеної пріоритетності, за виключенням справ, які повинні бути розглянуті судом у порядку загального позовного провадження.

До справ, які підлягають обов`язковому розгляду за правилами загального позовного провадження віднесені, зокрема, справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, справи у спорах про зменшення розміру аліментів мають розглядатися судом за правилами загального позовного провадження.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані правові норми та розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Порушення судом норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення (пункт 7 частини 3 статті 376 ЦПК України).

Щодо суті спору, то слід зазначити таке.

Матеріали справи свідчать, що позивач з відповідачкою мають спільну дитину, а саме сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно з ксерокопією судового наказу від 20 червня 2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше одного розміру мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - з 16 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

Відповідно до ксерокопії довідки, мати позивача, ОСОБА_4 , з 01 травня 2022 року має III групу інвалідності (а.с.21).

Згідно до ксерокопії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_4 є пенсіонеркою (а.с.22).

Відповідно до виписок із історії хвороби стаціонарного хворого № 1565 та № 2577 ОСОБА_4 лікувалася на стаціонарному відділенні з діагнозом: вертеброгенна попереково-крижова, компресійно-ішемічна мієлорадикулоішемія з стійким та вираженим больовим, міотонічним, двобічним люмбоішалгічним синдромами, загострення, рецидивуюча течія, виражені клінічні прояви, нижнім парапарезом, акцент справа, синдромом радикулогенної перемінної кульгавості, вираженим порушенням функції грудного та поперекового відділів хребта і акту ходи, сфінктерними порушеннями. Полісегментарний остеохондроз, спонділоарторз поперекового в/хребта. Грижа L4-L5, L5-S1 з компресією корінця L5-S1 справа, спондильоз L3, 14, стеноз хребтового каналу на поперековому рівні, гіпертонічна ДЕП II ст. з лікворно-венозною гіпертензією, вестибуло-атактичним синдромами Атеросклеротична серцево-судинна хвороба, дифузний кардіосклероз, гіпертензивна (гіпертонічна)хвороба II ст. СН II А ст. (а.с.23-26)

Відповідно до ксерокопії довідки про доходи ОСОБА_4 , вона отримала пенсію за період з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року у розмірі 18 947,56 грн (а.с. 33).

Відповідно до нотаріально засвідчена заява ОСОБА_4 від 04 липня 2023 року остання підтверджує, що має інвалідність III групи з 01 травня 2022 року, проживає на невелику пенсію, так як її чоловік ОСОБА_5 на даний час не працює та пенсію не отримує. ЇЇ син, ОСОБА_1 кожного місяця допомагає їй купувати ліки продукти харчування та сплачує комунальні послуги, а в опалювальний сезон купує дрова (а.с.34).

Відповідно до ксерокопії рішення Головного управління пенсійного фонду України від 13 червня 2022 року, батьку позивача ОСОБА_5 відмовлено у призначенні пенсії за віком (а.с.39).

Згідно до ксерокопії довідки з реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України від 12 липня 2023 року ОСОБА_1 за 2022 рік отримав дохід у розмірі 240 609, 20 грн, а з січня по березень 2023 рік - 35 815,00 грн (а.с.14-16).

Згідно з довідкою та актом, виданим ОСОБА_1 , він фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2022 року по теперішній час та має склад сім`ї: співмешканка ОСОБА_6 , падчерка ОСОБА_7 (а.с.41-42).

Відповідно довідки співмешканка позивача ОСОБА_6 працює на посаді вагаря у ТОВ Краснопавлівський елеватор та дохід якої з 01 січня 2023 по 30 червень 2023 року склав 52 571,97 грн (а.с. 49).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на зміну матеріального стану у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько та мати інвалід III групи. Крім того, він перебуває у фактичних шлюбних відносинах та веде спільне господарство із ОСОБА_6 , яка має доньку ОСОБА_7 . Заробітної плати ОСОБА_6 не вистачає на її утримання та її доньки, бо батько дитини не сплачує аліменти, тому більшість витрат сім`ї покладається на позивача.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, розмір заробітної плати, наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, колегія суддів вважає за необхідне заявлені позивачем вимоги задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів з 1/4 до 1/5 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнутих аліментів задовольнити частковою

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 липня 2023 року, і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина