справа № 619/3341/23
провадження № 2/619/178/24
УХВАЛА

12 лютого 2024 року Дергачівський районний суд

Харківської області

у складі: головуючого судді Жорняк О.М.

за участі секретаря судового засідання Молотко А.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жорняк О.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Жорняк О.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те,що суддя Дергачівського районного суду Харківської області Жорняк О.М. здійснює відносно нього дій які мають ознаки нелюдського поводження з ним, з приниженням його гідності, які суддею здійснюються при розгляді його справи, завдяки її розгляду не у відповідності з нормами ЦПК України та нормами матеріального права, а виключно на особистий розсуд.

Розгляд справи суддею О.М. Жорняк з порушенням вимог ст. 16 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження і покарання є безумовною підставою для відводу судді О.М. Жорняк, що визначений у п.5 ч.І ст. 36 ЦПК

Крім того ним подавалась скарга на дії судді Жорняк О.М. до Вищої ради Правосуддя,тому розгляд цієї справи є помстою йому з боку судді.

За таких обставин вважає. що суддя ЖорнякО.М. зацікавлений в розгляді його заяви.

Сторони в судове засідання не з*явились,що не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Абзацом другим частини 3 статті 40 ЦПК України визначено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так як заява про відвід судді надійшла за один робочий день до розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову по суті, то відповідно до приписів абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. theUnitedKingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), Series A, № 86).

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (HauschildtCase, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Так у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти» ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimatereason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimatereason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

За змістом положень п.п.2.5 Банголорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, суддя відводиться від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 12 ЦПК України,учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1)керує ходом судового процесу;

2)сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3)роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4)сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5)запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 оскаржував процесуальні рішення які приймалися судом,разом з тим,виходячи з вищенаведеного, з метою усунення будь-яких сумнівів в неупередженості судді, враховуючи вимоги статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі щодо забезпеченості суддею достатніх гарантій для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів учасників процесу стосовно об`єктивного розгляду справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про відвід судді Жорняк О.М.

Згідно з ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід судді постановлює ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 36, 38-40, ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жорняк О.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду -задовольнити

Справу передати для внесення до системи автоматизованого розподілу для визначення складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Жорняк