Справа № 276/2381/23
Провадження по справі №2/276/40/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 58500,00 гривень.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі Первісний кредитор, ТОВ «ФК «Інвеструм») та Відповідачем було укладено кредитний договір № 16023-11/2022. Вказаний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. 31.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 31052023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31052023 від 31.05.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 19500 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам вказаного кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. 3 моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 31.05.2023 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Позивач стверджує, що за таких обставин ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 16023-11/2022 в розмірі 19500 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Також, 06 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі Первісний кредитор, ТОВ «ФК «Інвеструм») та Відповідачем було укладено кредитний договір № 05442-11/2022. Вказаний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. 29.06.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 29062023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 39000 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29000 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам вказаного кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. 3 моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 29.06.2023 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Позивач стверджує, що за таких обставин ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 05442-11/2022 в розмірі 39000 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29000 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Представником відповідача адвокатом Григоренком А.О. подано 12.12.2023 року до суду відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підтвердження свої заперечень проти позову представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання грошових коштів ОСОБА_1 від ТОВ «ФК «Інвеструм», зокрема, не надано первинних документів на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитними договорами. Також представник відповідача стверджує, що позивачем не доведено належними доказами набуття права вимоги за кредитними договорами до ОСОБА_1 , а саме, перехід до позивача прав вимоги за кредитними договорами. Також у відзиві зазначається, що заявлена до стягнення сума відсотків за кредитними договорами поза межами строків кредитування є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Також, у відзиві представник відповідача навів орієнтовний розрахунок судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, розмір яких становить 33500 грн.

У наданій стороною позивача відповіді на відзив, яка надійшла до суду 20.12.2023 року, представник позивача за довіреністю Кузьменко О.Ю. просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Аргументуючи відповідь на відзив, представник позивача вказує, що укладання між сторонами кредитних договорів підтверджено належними та допустимими доказами, сторонами договорів узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування. Щодо переходу прав вимоги позивачу до ОСОБА_1 за кредитними договорами №05442-11/2022 від 06.11.2022 року та №16023-11/2022 від 15.11.2022 року вказав, що право такої вимоги перейшло до позивача згідно відповідних договорів факторингу №29062023 від 29.06.2023 року та №31052023 від 15.11.2023 року, долучивши до відзиву копії вказаних договорів факторингу, витягів з реєстру боржників до договорів факторингу, платіжних інструкцій щодо оплати за відступлення прав вимоги згідно договорів факторингу, розрахунки заборгованості за кредитними договорами. Також, представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що заявлені до стягнення суми відсотків за кредитними договорами є обґрунтованими та їх розмір відповідає укладеним кредитним договорам, а сам позивач жодних відсотків за кредитними договорами не нараховував. Вказує, що з метою надання вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання відзиву на позовну заяву, звернувся до Первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 , за укладеними кредитними договорами. Станом на 19.12.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало тільки детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 05442-11/2022 року та №16023-11/2022 року, а решту вищезазначених доказів буде надіслана до суду окремим клопотанням після їх отримання. Також представник позивача зазначає, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, оскільки у відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на його банківську картку, ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку, а отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач ОСОБА_1 . Ні Первісні кредитори, ні позивач не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Щодо наданого представником відповідача у відзиві на позов розрахунку щодо витрат відповідача на правничу допомогу, представник позивача зазначив, що до відзиву не було надано жодного належного доказу таких витрат, а також обґрунтування їх розміру. Також сторона позивача не погоджується з розрахунком судових витрат відповідача на правову допомогу, так як вони є завищеними для даної категорії справ.

Представник відповідача 25.12.2023 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. В запереченні представник відповідача зазначив, що у відповіді на відзив описана правомірність укладення договорів, хоча дана обставина відповідачем не заперечується, проте позивачем не доведено належними доказами факт отримання грошових коштів від ТОВ «ФК «Інвеструм», а також позивачем не доведено належними та допустимими доказами перехід до нього права вимоги за кредитними договорами. Також представник відповідача стверджує, що долучені стороною позивача до відповіді на відзив докази не повинні братися судом до уваги, оскільки їх не було подано разом з позовною заявою. Що стосується заперечень Позивача про розподіл судових витрат, то докази таких витрат можуть бути подані у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.12.2023 року встановлено позивачу додатковий строк для подання додаткових доказів, зазначених у відповіді на відзивдо 12.01.2024 року, а відповідачу додатковий строк для подання пояснень, заперечень або додаткових доказів протягом 5 днів з дня отримання ним від позивача додаткових доказів.

Представником позивача в зазначений ухвалі від 29.12.2023 року строк подано клопотання про долучення доказів по справі на підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача, зокрема, до суду надіслано копії інформаційних довідок, виданих ТОВ «Універсальні платіжні рішення» для ТОВ «ФК «Інвеструм», щодо перерахування коштів на платіжну картку клієнта.

Представником відповідача в зазначений ухвалі від 29.12.2023 року строк подано заперечення, в якому зазначено, що долучені позивачем інформаційні довідки не підлягають залученню до матеріалів справи у зв`язку з процесуальним порушенням порядку їх подання, а також на підставі них не можливо встановити факт отримання відповідачем грошових коштів.

Дослідивши подане представником позивача клопотання про долучення доказів, суд дійшов висновку про його задоволення та долучення доданих до нього позивачем письмових доказів до справи, оскільки подані докази стосуються предмету позову, надані позивачем у встановлений в ухвалі від 29.12.2023 року судом строк, до клопотання додано підтвердження надсилання їх копій відповідачу.

Також, суд відхиляє доводи сторони відповідача, що докази, які подані стороною позивача після подання позовної заяви, не підлягають прийняттю судом до розгляду у зв`язку з процесуальним порушення порядку їх подання. Суд виходить з того, що докази, які подані стороною позивача, надані суду після подання стороною відповідача відзиву та з метою спростування викладених у відзиві обставин, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень проти позиву. Окрім того, суду від 29.12.2023 року встановлено позивачу додатковий строк для подання додаткових доказів до 12.01.2024 року. Вказаний термін стороною позивача при поданні доказів не порушений.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, надаючи строк для подання додаткових доказів стороною позивача, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом було забезпечена можливість сторони довести чи спростувати наведені іншою стороною обставини.

Згідно частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

11.12.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засідання з повідомлення (викликом) сторін.

Суд дійшов висновку, що подане представником відповідача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін жодним чином не обґрунтовано, за характером спірних правовідносин та предметом доказування справа є малозначною, стосується стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у вказаній категорії справ не передбачено допиту свідків та таких клопотань сторонами не заявлялось, сторони можуть викласти свої пояснення в заявах по суті справи письмово та подати всі наявні в них докази, тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.6 ст.279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.12.2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

З урахуванням викладеного, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 15.11.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 16023-11/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Факт укладання Відповідачем з Первісним кредитором кредитного договору № 16023-11/2022 від 15.11.2022 року не заперечується.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2., 1.3. вказаного договору Клієнту надається кредит у розмірі 5000,00 грн. на строк 25 днів (до 09.12.2022), дата надання кредиту 15.11.2022, процентна ставка 547,5% річних від суми кредиту з розрахунку 1,50 % на добу.

Відповідно до п.п. 1.7. Кредитного договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Згідно з п.п. 1.11. зазначеного Кредитного договору перед укладенням цього Договору ТОВ «ФК «Інвеструм» здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу.

У відповідності до п.п. 1.12, 1.13 Кредитного договору клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення; сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з п.п. 2.4. Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «ФК «Інвеструм») включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.3 Договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк, визначений в п.1.2 цього Договору та/або в додатках до нього, проценти, передбачені в п.2.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Також сторонами договору погоджено графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується Додатком №1 до Договору № 16023-11/2022 від 15.11.2022 року. Згідно узгодженого сторонами графіку платежу ОСОБА_1 за вказаним договором мала бути сплачена 09.12.2022 заборгованість в розмірі 6875 грн. з яких: 5000 грн. кредит, 1875 грн. проценти за користування кредитом.

З інформаційної довідки № 2919_15 від 04.01.2024 року, наданої для ТОВ «ФК «Інвеструм», слідує, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012 ) та отримало Ліцензію Національного банка України №3 від 11.11.2013 року; між «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 2020-09-15; відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 15-11-2022, 13:35:11, на суму 5000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 179320348, призначення платежу: Зачисление 5000 грн на карту НОМЕР_1 .

31.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 31052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п.1.1. вказаного Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (цiна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третiх осiб - Боржникiв, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та iншi платежi, право на одержання яких належить Клiєнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників Додатку №1 від 31.05.2023 до Договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023, ТОВ «ФК «Інвеструм» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» Право Вимоги заборгованостей до боржників Позичальників ТОВ «ФК «Інвеструм», в тому числі, згідно порядкового номеру 1705 вказаного реєстру, до ОСОБА_1 , ІПН боржника НОМЕР_2 , номер кредитного договору 16023-11/2022, в сумі 19500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, кількість днів прострочки кредитного зобов`язання 173, одинична ціна 380 грн.

У відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року, підписаного 31.05.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «ФК «Інвеструм» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників у повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року.

06.06.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «ФК «Інвеструм» за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року, про що свідчить платіжна інструкція №19773 від 06.06.2023 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 16023-11/2022 від 15.11.2022, заборгованість відповідача за вказаним договором за період з 31.05.2023 по 30.09.2023 складає 19500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Також судом встановлено, що 06.11.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05442-11/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Факт укладання Відповідачем з Первісним кредитором кредитного договору № 05442-11/2022 від 06.11.2022 року не заперечується.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2., 1.3. вказаного договору Клієнту надається кредит у розмірі 10000,00 грн. на строк 25 днів (до 30.11.2022), дата надання кредиту 06.11.2022, процентна ставка 912,5% річних від суми кредиту з розрахунку 2,50 % на добу.

Відповідно до п.п. 1.7. Кредитного договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Згідно з п.п. 1.11. зазначеного Кредитного договору перед укладенням цього Договору ТОВ «ФК «Інвеструм» здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу.

У відповідності до п.п. 1.12, 1.13 Кредитного договору клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення; сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з п.п. 2.4. Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «ФК «Інвеструм») включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.3 Договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк, визначений в п.1.2 цього Договору та/або в додатках до нього, проценти, передбачені в п.2.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Також сторонами договору погоджено графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується Додатком №1 до Договору № 05442-11/2022 від 06.11.2022 року. Згідно узгодженого сторонами графіку платежу ОСОБА_1 за вказаним договором мала бути сплачена 30.11.2022 заборгованість в розмірі 16250 грн. з яких: 10000 грн. кредит, 6250 грн. проценти за користування кредитом.

З інформаційної довідки №2919_45 від 04.01.2024 року, наданої для ТОВ «ФК «Інвеструм», слідує, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012 ) та отримало Ліцензію Національного банка України №3 від 11.11.2013 року; між «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 2020-09-15; відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 06-11-2022, 02:15:03, на суму 10000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 177282894, призначення платежу: Зачисление 10000 грн на карту НОМЕР_1 .

29.06.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29062023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п.1.1. вказаного Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (цiна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третiх осiб - Боржникiв, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та iншi платежi, право на одержання яких належить Клiєнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників Додатку №1 від 29.06.2023 до Договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023, ТОВ «ФК «Інвеструм» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» Право Вимоги заборгованостей до боржників Позичальників ТОВ «ФК «Інвеструм», в тому числі, згідно порядкового номеру 2679 вказаного реєстру, до ОСОБА_1 , ІПН боржника НОМЕР_2 , номер кредитного договору 05442-11/2022, в сумі 39000,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, кількість днів прострочки кредитного зобов`язання 92, одинична ціна 710 грн.

У відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29062023 від 29.06.2023 року, підписаного 29.06.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «ФК «Інвеструм» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників у повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу 29062023 від 29.06.2023 року.

04.07.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «ФК «Інвеструм» за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023 року, про що свідчить платіжна інструкція №19887 від 04.07.2023 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 05442-11/2022 від 06.11.2022, заборгованість за вказаним договором за період з 29.06.2023 по 30.09.2023 складає 39000,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено кредитні договори № 16023-11/2022 від 15.11.2022 та № 05442-11/2022 від 06.11.2022.

ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало, перерахувавши відповідачу через сервіс онлайн платежів iPay.ua кредитні кошти, про що свідчать відповідні довідки сервісу онлайн платежів, відповідно до яких на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 зараховано: 15.11.2022 року сума в розмірі 5000,00 грн.; 06.11.2022 року сума в розмірі 10000,00 грн. Зазначені в довідках суми зарахованих на платіжну картку коштів відповідають визначеним у кредитних договорах обумовленим ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 розмірам кредитів (договір № 16023-11/2022 від 15.11.2022 5000 грн., договір № 05442-11/2022 від 06.11.2022 10000 грн.). Також, дати зарахованих на платіжну картку коштів відповідають узгодженим ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 датам надання кредитів (договір № 16023-11/2022 від 15.11.2022 згідно п.1.2 дата надання кредиту 15.11.2022 року, договір № 05442-11/2022 від 06.11.2022 згідно п.1.2 дата надання кредиту 06.11.2022 року).

Окрім того, у справі наявні розрахунки заборгованості, які відповідачем також не спростовані в силу принципу змагальності учасників судового процесу, а тому доводи сторони відповідача про відсутність відомостей, які дозволили б суду перевірити чи передавались в дійсності кошти позичальнику в кредит, є безпідставними.

Суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Надані розрахунки та довідки містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер договору, контрагента), вказані документи завірені печатками та підписами матеріально-відповідальних осіб - директорів.

Окрім доводів представника відповідача, жодних доказів на спростування факту отримання грошових коштів від ТОВ «ФК «Інвсетрум» за вищезазначеним кредитними договорами та розмір заборгованості суду не надано. Так, відповідач, стверджуючи, що не отримував кредит від ТОВ «ФК «Інвсетрум» не надав суду доказів того, що на його ім`я не відкривався картковий рахунок № НОМЕР_1 , про який вказано у інформаційній довідці №2919_45 від 04.01.2024 року, наданої для ТОВ «ФК «Інвеструм», та він не отримував 6 і 15 листопада 2022 року кредитні кошти від вказаного товариства на свій рахунок, доступ до якого безпосередньо має відповідач.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань за вказаними кредитними договорами. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконав, після закінчення строків кредитних договорів ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.

Також судом встановлено, що згідно укладених договорів факторингу №31052023 від 31.05.2023 року та № 29062023 від 29.06.2023 ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило Позивачу права грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами № 16023-11/2022 від 15.11.2022 та № 05442-11/2022 від 06.11.2022, однак останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора.

Сторона відповідача в своїх запереченнях не погоджується з укладеними між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договорами факторингу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новий кредитор у встановленому законом порядку відповідно до умов договорів факторингу набув права вимоги до боржника за кредитними договорами.

Так, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Пункт 1.2 договорів факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року та № 29062023 від 29.06.2023 передбачає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Наявні в матеріалах справи Акти прийому-передачі Реєстру Боржників за договорами факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року та № 29062023 від 29.06.2023 та Витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року та № 29062023 від 29.06.2023 підтверджують, що ТОВ «ФК «Інвеструм» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами № 16023-11/2022 від 15.11.2022 та № 05442-11/2022 від 06.11.2022, укладеними між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 .

Таким чином, право грошової вимоги за кредитним договором № 16023-11/2022 від 15.11.2022 позивач набув до відповідача 31.05.2023 року. Право грошової вимоги за кредитним договором № 05442-11/2022 від 06.11.2022 позивач набув до відповідача 29.06.2023 року.

Суд звертає увагу на те, що відповідач не звертався до суду з позовом про визнання недійсними правочинів щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами новому кредитору і обставини щодо правомірності таких правочинів знаходяться поза межами розгляду даної справи.

Так, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договорів факторингу № 31052023 від 31.05.2023 року та № 29062023 від 29.06.2023 щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами позивачу. Зазначені договори недійсними не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачені умовами кредитних договорів, суд вважає вимоги позивача, який є новим позикодавцем, щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 16023-11/2022 від 15.11.2022 за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн. та за кредитним договором № 05442-11/2022 від 06.11.2022.за основною сумою боргу в розмірі 10000,00 грн. обґрунтованими.

Разом з тим, щодо позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ в частині стягнення відсотків за кредитними договорами № 16023-11/2022 від 15.11.2022 та № 05442-11/2022 від 06.11.2022 суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитними договорами 16023-11/2022 від 15.11.2022 та № 05442-11/2022 від 06.11.2022, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками.

Згідно умов кредитного договору № 16023-11/2022 від 15.11.2022 договір укладено на 25 днів - на період з 15.11.2022 року до 09.12.2022 року з відсотковою ставкою в розмірі 1,50% на добу, розмір кредиту 5000 грн. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 1875,00 грн (5000,00 грн х 0,015 х 25 днів), які і підлягають стягненню.

Згідно умов кредитного договору № 05442-11/2022 від 06.11.2022 договір укладено на 25 днів - на період з 06.11.2022 року до 30.11.2022 року з відсотковою ставкою в розмірі 2,50% на добу, розмір кредиту 10000 грн. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 6250,00 грн (10000,00 грн х 0,025 х 25 днів), які і підлягають стягненню.

Зазначений розмір процентів також відповідає розміру процентів, зазначених у графіках платежів та загальної вартості кредиту, що є Додатками №1 до кредитних договорів № 05442-11/2022 від 06.11.2022 року та № 16023-11/2022 від 15.11.2022 і які узгоджені позичальником та кредитором.

Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, з огляду на положення ст.ст. 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, про що зазначено вище, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором № 16023-11/2022 від 15.11.2022 за період з 10.12.2022 року та за кредитним договором № 05442-11/2022 від 06.11.2022 за період з 01.12.2022 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 6 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Суд відхиляє доводи позивача щодо обгрунтованості нарахування процентів за кредитними договорами 16023-11/2022 від 15.11.2022 та № 05442-11/2022 від 06.11.2022 після настання терміну повернення кредиту, оскільки вказані умови договорів суперечать положенням ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та висновкам, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 ( провадження №14-10цс18).

Крім того, посилання позивача на те, що розмір заборгованості за кредитами був переданий в порядку відступлення права вимоги саме по собі не свідчить про обгрунтованість нарахування такої заборгованості та суперечить наведеним вище положенням Цивільного кодексу України.

Також суд зазначає, що розмір суми позики за кредитним договором 16023-11/2022 від 15.11.2022 складає лише 5000,00 грн, тоді як нарахованих відсотків 14500,00 грн, та за кредитним договором № 05442-11/2022 від 06.11.2022 складає лише 10000,00 грн, тоді як нарахованих відсотків 29000,00 грн. Нараховані відсотки є непропорційно великою сумою компенсації (понад двісті відсотків вартості позики), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам п.5 ч.3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов.

З вимогами про стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався.

Виходячи з викладеного, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість: за кредитним договором 16023-11/2022 від 15.11.2022 у розмірі 6875 гривень 00 копійок, з яких: 5000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1875,00 гривень - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 05442-11/2022 від 06.11.2022 у розмірі 16250 гривень 00 копійок, з яких: 10000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6250,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, а всього заборгованість у розмірі 23125 грн.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи сторін, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитними договорами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст.133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково (у розмірі 39,529%), тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1060 гривень 95 копійок.

Що стосується вирішення питання про стягнення з позивача на користь відповідача заявлених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33500,00 грн, орієнтовний розрахунок яких наведений представником відповідача у відзиві на позов, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником відповідача до відзиву на позов долучено лише ордер на надання правничої допомоги серії АІ №1509509 від 11.12.2023 року, виданий адвокатом Григоренком Андрієм Олександровичем на підставі договору про надання правової допомоги № 09-12/23 від 09.12.2023 року у Володарсько-Волинському районному суді.

Доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33500 грн. позивачем та його представником суду не надано.

За таких обставин, за відсутності доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат при ухваленні цього рішення.

Разом з тим, представником відповідача заявлено клопотання, що докази на підтвердження судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Відтак, питання щодо компенсації витрат на правничу допомогу може бути вирішене шляхом ухвалення додаткового рішення суду.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 274-282 ЦПК України, ст. 512, 514, 516, 526, 610, 611, 625, 1050, 1079, 1082 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 23125 (двадцять три тисячі сто двадцять п`ять) гривень 00 (нуль) копійок, що складається із заборгованості:

за Кредитним договором 16023-11/2022 від 15.11.2022 в розмірі 6875 гривень 00 копійок, з яких: 5000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1875,00 гривень - сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором № 05442-11/2022 від 06.11.2022 в розмірі 16250 гривень 00 копійок, з яких: 10000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6250,00 гривень - сума заборгованості за відсотками.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати зі сплати судового збору в сумі 1060 гривень 95 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ; фактична адреса: 07400. Київська обл., м. Бровари вул. Лісова буд. 2, поверх 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Д.О.Бобер