Справа № 946/4450/24
Провадження № 2/946/2620/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
за участю секретаря судового засідання Вітенко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 01.09.2017 року вона позичила відповідачці у борг 300 000,00 грн., про що остання склала розписку. Відповідачка зобов`язалася повернути позивачці вказані кошти, а також, відсотки в сумі 300 000,00 грн., всього суму у розмірі 600 000,00 грн., до 01.09.2023 року Станом на день звернення до суду борг відповідачкою не повернутий, вона ухиляється від виконання своїх зобов`язань, посилаючись на відсутність грошових коштів. З огляду на викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідачки борг за розпискою у розмірі 600 000,00 грн.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Згідно з ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у борг у розмірі 300 000,00 грн., які зобов`язалася повернути до 01.09.2023 року, а також, суму процентів у розмірі 300 000,00 грн., всього 600 000,00 грн., що підтверджується розпискою від 01.09.2017 року (а.с.14).
Зазначений договір позики грошей відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачкою з позивачкою договору позики.
Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Частиною 2 статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З урахуванням наявності розписки про отримання позики у позивача, суд також приходить до висновку щодо невиконання зобов`язань за вказаним договором позики.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Як вбачається з умов договору позики (розписки) відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалася повернути грошові кошти до 01.09.2023 року.
Відповідачкою на день подання позову до суду сума боргу позивачці не повернута.
Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення основної заборгованості, яка складає 300 000,00 грн., підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивачки суми процентів у розмірі 300 000,00 грн., суд вважає, що вони також обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно договору позики від 01.09.2017 року відповідачка зобов`язалася повернути позивачці 300000 грн. суми процентів до 01.09.2023 року, але у вказаний строк свої зобов`язання не виконала.
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення процентів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.
За таких обставин, оскільки відповідачка на день подання позову до суду зобов`язання не виконала, грошові кошти позивачці не повернула, суд приходить до висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів за договором позики у розмірі 600 000,00 грн.
За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (термін дії: довічно) ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи.
Враховуючи вищевикладене, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 6 000,00 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 267, 268, 272, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 545, 1046, 1212 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », заборгованість за договором позики від 01 вересня 2017 року у розмірі 600 000,00 (шістсот тисяч гривень нуль копійок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », в дохід держави судовий збір у розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень нуль копійок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко