_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5853/24
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2024 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

07.10.2024 до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулася ОСОБА_1 (далі також позивач) до ОСОБА_2 (далі також відповідач) про розірвання шлюбу, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ними.

Ухвалою суду від 31.10.2024 справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

У день судового засідання, 10.12.2024, учасники справи, належним чином повідомлені, до суду не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Отже, суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований 23.11.1997 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 1644.

Прізвища подружжю залишені ті ж самі.

Неповнолітніх дітей у шлюбі не має.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. У позивача відсутні будь-які почуття до відповідача, їх шлюбний союз припинив своє існування та є формальним.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як установлено судом, подальше спільне життя позивача та відповідача, а також збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть (даний факт має істотне значення). Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя не має.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. При цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову до суду про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Ураховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі викладеного суд уважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, судовий збір в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 206, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 110, 111, 112, 113, 161, 180 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 23.11.1997 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 1644.

Прізвища подружжю залишити ті ж самі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя К. А. Цирфа