Справа № 754/2196/24
Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Андрія Ренатовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Грегуля О.В., у цивільній справі № 754/2196/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 25 червня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Е07.00606.008255983, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у сумі 82 200,00 грн. на строк 36 місяців з кінцевою датою повернення 25 червня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10,99 % річних. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання, АТ «Ідея Банк» просило стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 20 грудня 2023 року становить 108 677,43 грн., з яких: 65 577,42 грн. - заборгованість за кредитом, 9 961,12 грн. - заборгованість за процентами, 33 138,92 грн. - заборгованість за платою за обслуговування кредиту.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року позов АТ «Ідея Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» за договором кредиту та страхування № Е07.00606.008255983 від 25 червня 2021 року 75 538,51 грн. - кредиту і процентів та 2 104,76 грн. - судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Кузьмін А.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування №Е07.00606.008255983 від 25 червня 2021 року на користь АТ «Ідея Банк» 75 538,51 грн. - кредиту і процентів, 2 104,76 грн. - судового збору, та ухвалити у відповідній частині нове рішення, застосувавши наслідки нікчемності до договору № Е07.00606.008255983 від 25 червня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в частині сплати щомісячних платежів за додаткові послуги за обслуговування кредитної заборгованості, а саме перерахувати розмір грошових коштів, які повинен сплатити ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк», або які повинне повернути АТ «Ідея Банк», на користь ОСОБА_1 , як надміру сплачені по кредиту кошти, без урахування незаконно нарахованих АТ «Ідея Банк» коштів за обслуговування кредитної заборгованості та з урахуванням розміру перерахованих ОСОБА_1 коштів на рахунок акціонерного товариства «Ідея Банк» за договором кредиту та страхування № Е07.00606.008255983. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що положення договору кредиту та страхування №Е07.00606.008255983, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , в частині сплати щомісячних платежів за додаткові послуги на обслуговування кредитної заборгованості суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та ЦК України, тому до них мають бути застосовані наслідки нікчемності. Сплата за обслуговування кредитної заборгованості не є супровідною послугою банку, оскільки не зрозуміло, в чому саме полягає така послуга, та очевидно, що за наслідками надання такої послуги споживач (позичальник) від виконавця послуги не отримує ніякого результату, тобто споживання послуги відсутнє. Таким чином, АТ «Ідея Банк» безпідставно віднесло сплачені відповідачем суми за обслуговування кредитної заборгованості до загальної суми заборгованості. З дослідженого і оціненого судом розрахунку прямо вбачається незаконне спрямування погашених відповідачем коштів на оплату за обслуговування кредитної заборгованості. Відтак, встановивши факт незаконності такого зарахування, суд мав би або зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням того, що платежі по кредиту не можуть зараховуватися для погашення оплати за обслуговування кредитної заборгованості, або мав би зробити такий перерахунок самостійно.

Лубоцька Н.І. , яка діє в інтересах АТ «Ідея Банк», подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Е07.00606.008255983, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у сумі 82 200,00 грн. на строк 36 місяців з кінцевою датою повернення 25 червня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10,99 % річних.

ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, останній платіж був здійснений ним 20 червня 2023 року.

Відповідно до наданого АТ «Ідея Банк» розрахунку заборгованості станом на 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка становить 108 677,43 грн., з яких: 65 577,42 грн. - заборгованість за кредитом, 9 961,12 грн. - заборгованість за процентами, 33 138,92 грн. - заборгованість за платою за обслуговування кредиту.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитом та процентам в розмірі 75 538,51 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено, ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором кредиту та страхування № Е07.00606.008255983 від 25 червня 2021 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитом та процентам в розмірі 75 538,51 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на нікчемність положень договору кредиту щодо встановлення плати за обслуговування кредиту та на те, що суд мав перерахувати суму заборгованості з урахуванням сум, що були зараховані банком в рахунок погашення такої плати.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було вирахувано із суми заборгованості, яка підлягає стягненню на користь АТ «Ідея Банк», заборгованість по платі за обслуговування кредиту.

При цьому, колегія критично ставиться до доводів представника відповідача щодо того, що банк незаконно спрямував погашені відповідачем кошти на оплату за обслуговування кредитної заборгованості, з урахуванням чого суд мав би або зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням того, що платежі по кредиту не можуть зараховуватися для погашення оплати за обслуговування кредитної заборгованості, або мав би зробити такий перерахунок самостійно.

Обґрунтовуючи такі доводи, представник відповідача посилався на те, що положення договору щодо встановлення плати за обслуговування кредиту не відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів», а також на судову практику, яка підтверджує обґрунтованість його позиції.

Водночас, як було встановлено, договір кредиту та страхування №Е07.00606.008255983 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений 25 червня 2021 року.

Тоді як ще 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який і визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Також, 08 червня 2017 року були затверджені нові Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які передбачали можливість включення до договорів про надання споживчого кредиту плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. При цьому укладеним сторонами договором кредиту визначено за що саме справляється плата за обслуговування кредиту. ОСОБА_1 тривалий час здійснював сплату всіх необхідних платежів, що вказує на вчинення ним дій на прийняття всіх умов кредитування.

Тому, у суду відсутні підстави для перерахунку нарахувань банком заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції під час вирішення спору норм матеріального и процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга адвоката Кузьміна А.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Андрія Ренатовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді