Справа № 577/3301/24
Провадження № 2/577/956/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на самовільно реконструйований житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на самовільно реконструйований житловий будинок садибного типу А1, загальною площею 75,9 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м, з належними до нього будівлями та спорудами: сарай ЗІ, вольєр ИГ, вбиральня К1, огорожа № 1-3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що на підставі рішення Конотопського міськрайнного суду Сумської області від 07.06.2022 року йому належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Будинок знаходиться на приватизованій земельній ділянці з кадастровим номером :04:104:0047 площею 0,0644 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В 2021 році на території свого домоволодіння без будь-яких дозвільних документів звів до будинку двоповерхову прибудову а5, яка складається з коридору на першому поверсі, загальною площею 8,0 кв.м та житлової, загальною площею 15,7 кв.м на другому поверсі. З метою узаконення самочинної реконструкції будинку він подав до Державної інспекції архітектури та містобудування України декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, але її було повернуто на доопрацювання. З витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 24.04.2024 року вбачається, що декларація про готовність до експлуатації об`єкта була повернута на доопрацювання в зв`язку з відсутністю відомостей про рішення суду та звіту технічного обстеження щодо можливості надійної та безпечної експлуатації господарських будівель та споруд. Враховуючи те, що іншим шляхом вирішити це питання неможливо, він вимушений звернутися до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с. 54).

Відповідач Конотопська міська рада Сумської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника, проти позовних вимог не заперечує, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 42 - 44).

Третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України в судове засідання не з`явилася, надала заяву, надав заяву про розгляд справи без участі його представника при ухваленні рішення просить врахувати пояснення щодо позову (а.с. 38 - 41).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07.06.2022 року виділено в натурі ОСОБА_1 63/100 частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а саме приміщення: комора площею 9,7 кв.м (з погрібом), веранда (санвузол) - 5,4 кв.м, кухня - 9,6 кв.м, житлова -20 кв.м., житлова 7,5 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель та споруд: сарай літера «З1», вольєр «И1», вбиральня «к1», огорожа «N1,3» та визнати за ним право власності на вказану частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, як окремий об`єкт нерухомого майна. Виділено в натурі ОСОБА_3 37/100 частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а саме приміщення: коридор площею 10,4 кв.м, кухня-10,5 кв.м, житлова-14 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд: гараж літера «В1», літній душ «Д1», вбиральня «Ж1», огорожа «N2» та визнати за ним право власності на вказану частину житлового будинку та господарських будівель та споруд як окремий об`єкт нерухомого майна. Виділено в натурі ОСОБА_1 477/1000 частин земельної ділянки площею 0,0644 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:104:0044, згідно варіанту поділу № 1 (додатку 3) висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи № 31/2021 від 11 лютого 2022 року, а саме: межі земельної ділянки заштриховано сірим кольором. Межі визначаються згідно координат поворотних точок в місцевій системі координат, отриманих з бази ДЗК: від точки «2» в точку «9» по лінії розподілу будинку, від точки «9» в точку «10» на відстані 6,01м, від точки «10» в точку «11» на відстані 13,02 м від точки «5», від точки «5» на відстані 41,75 м в точку «4» по лівій межі, від точки «4» по фасадній лінії у точку «2» та визнати за ним право власності на вказану частину земельної ділянки. Виділити в натурі ОСОБА_3 523/1000 частин земельної ділянки площею 0,0706 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:104:0044, згідно варіанту поділу № 1 (додатку 3) висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи № 31/2021 від 11 лютого 2022 року - межі ділянки визначено білим кольором, та визнати за ним право власності на вказану частину земельної ділянки. Припинено право спільної часткової власності на житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та земельну ділянку, кадастровий номер :04:104:0044, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13 - 15).

Згідно копії витягу із Державного реєстру речових прав № 327310495 від 29.03.2023 року вбачається, що власником земельної ділянки, кадастровий номер :04:104:0047 загальною площею 0,0644 га, є ОСОБА_1 (а.с. 16).

З копії витягу із Державного реєстру речових прав № 336715017 від 23.06.2023 року вбачається, що будинок садибного типу, загальною площею 75,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 17).

Згідно копії технічного паспорту, виданого КП «Конотопське МБТІ» 30.05.2023 року на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вбачається, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами складається з: А1 житлового будинку; А2 житлової прибудови; а3 прибудови; а4 прибудови; а5 прибудови; пг1 погріба; гн1 ганку; гн2 ганку; 31 сарая; И1 вольєра; К1 вбиральні ( а.с. 10 - 12).

Згідно наказу відділу містобудування та архітектури Конотопської міської ради Сумської області № 27А від 09.06.2023 року вбачається, що присвоєно об`єкту нерухомого майна, а саме: житловому будинку, загальною площею 75,9 кв.м, що належить ОСОБА_1 та розташований в АДРЕСА_1 поштову адресу: АДРЕСА_1 . Рекомендовано ОСОБА_1 встановити покажчик з назвою вулиці та номером об`єкту нерухомого майна (а.с. 18).

Листом державного кадастрового реєстратора повідомлено, що на підставі заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для будівництва і обслуговуванні житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , 30.09.2022 року було здійснено поділ земельної ділянки загального площею 0,1350 га з кадастровим номером :04:104:0044 для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд. Дана земельна ділянка, з кадастровим номером :04:104:0044 була поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :04:104:0047 площею 0,0644 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та :04:104:0048 площею 0,0706 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка з кадастровим номером :04:104:0044 внаслідок поділу перенесена до архівного шару (а.с. 19).

З копії витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається, що житловому будинку по АДРЕСА_1 , присвоєний номер 24 А (а.с. 20).

Згідно копії витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 24.04.2024 року вбачається, що декларація про готовність до експлуатації об`єкта була повернута ОСОБА_1 на доопрацювання в зв`язку з відсутністю звіту технічного обстеження щодо можливості надійної та безпечної експлуатації господарських будівель та споруд, за рішенням суду відсутні відомості про номер судової справи (а.с. 21 - 29).

З копії висновку № 277 від 18.04.2024 року, наданого архітектором ОСОБА_4 , вбачається, що житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 відповідає санітарним нормам та вимогам пожежної безпеки. Конструкції знаходяться в задовільному стані, аварійна ситуація відсутня. Існуюче розташування житлового будинку відповідає санітарним нормам та вимогам щодо забезпечення пожежної безпеки, клас наслідків (відповідальності) СС1 (а.с. 30).

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у ст. 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги нормами ст. 376 ЦК України.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Як встановлено судом на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 позивачем було здійснено самовільну реконструкцію житлового будинку та зміну складу господарських будівель за відсутності проектної та робочої документації, без відповідного документа, який надає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

При цьому в силу норм ст. 331 ЦК України, яка визначає набуття права власності на новостворене майно, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

В судовому засіданні також встановлено, що самочинно збудовані приміщення, що розташовані на вказаній земельній ділянці, в експлуатацію не приймалися.

Також обов`язковими умовами для визнання права власності на таке майно в порядку, визначеному ч. 5 ст. 376 ЦК України є відсутність порушень прав інших осіб.

Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. Постанови від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснив, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Таким чином, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявним спір про право.

Відповідно до п. 21 Порядку № 461 рішення органів державного архітектурнобудівельного контролю про реєстрацію або повернення декларації може бути розглянуто ДІАМ у порядку нагляду (без права реєстрації декларації) або оскаржено до суду.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2020 року по справі №727/9974/17 наголошує, що заявник не позбавлений права оскаржити бездіяльність органу державного архітектурно-будівельного контролю з питання розгляду декларації про готовність спірного об`єкта до експлуатації. Водночас суди не можуть підміняти органи державного архітектурно-будівельного контролю, у разі, якщо ті не розглядали декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.

Звертаємо увагу суду, що рішення ДІАМ про повернення на доопрацювання Декларації про готовність до експлуатації об`єкта позивачем не оскаржувалось, а отже він погоджується з його законністю.

Крім того, повернення на доопрацювання Декларації про готовність до експлуатації об`єкта не можна розцінювати як відмову у прийнятті в експлуатацію в розумінні висновків Верховного Суду України, викладеними у постановах від 27.05.2015 року у справі № 6-159цс15, від 02.12.2015 року у справі № 6-132цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.06.2018 року у справі № 640/13030/16ц та від 18.02.2019 року у справі № 308/5988/17.

Із комплексного аналізу Цивільного кодексу України, Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності» випливає, що особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права.

Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18).

До реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 року у справі № 909/175/18 зазначив, що це правило застосовується лише при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 року по справі № 200/22329/14 наголосила, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Зазначений висновок також викладений у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 року по справі № 6-159цс15.

Отже, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права. Така позиція є усталеною і в практиці Верховного Суду.

Позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом також не враховано, що суд, здійснюючи правосуддя, не може перебирати на себе повноваження органу, до компетенції якого віднесено прийняття відповідного рішення та складення відповідного документа.

Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та про відмову в їх задоволенні в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 328, 331, 375, 376, 392 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на самовільно реконструйований житловий будинок, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області, юридична адреса м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, 8, .

Третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, юридична адреса 01133, м. Київ бульвар Лесі Українки, 26 , .

Суддя Буток Т. А.