Провадження 2/522/171/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

14 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Звонецької І.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позов ОСОБА_1 (до зміни - ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: державний реєстратор Юридичного департаменту Одеської міської ради Панфілова Олена Іванівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна, про припинення державної реєстрації права власності, зняття з реєстрації місця проживання та виселення

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 522/10516/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення державної реєстрації права власності, зняття з реєстрації місця проживання та виселення.

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_3 про припинення реєстрації права власності, зняття з реєстрації місця проживання та виселення, посилаючись на те, що постановою Одеського апеляційного суду від 30.01.2020р. було скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2018р. по цивільній справі № 522/21763/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третьої особи - Друга одеська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та розподіл спільного майна подружжя, яким був встановлений факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з жовтня 1992р. по 17.03.2017р. і визнано право власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено. На підставі зазначеного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2018р. відповідач вселився в спірну квартиру, замінив замки у вхідних дверях, зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 та перешкоджає позивачці, яка є родичкою померлої, користуватися спірною квартирою.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2020 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги задоволено.

11 листопада 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по вказаній цивільній справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2020 року заяву призначено до розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2023 року вирішено заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2020 року у справі № 522/10516/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення державної реєстрації права власності, зняття з реєстрації місця проживання та виселення- задовольнити. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2020 року у справі № 522/10516/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення державної реєстрації права власності, зняття з реєстрації місця проживання та виселення скасувати.

01.06.2023 року від позивачки до суду надійшла уточнена позовна заява.

27 лютого 2023 року від позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження справ за № 522/10516/20 та за № 522/1570/22. В заяві вказує, що у справі № 522/1570/22 розглядається позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна про визнання договорів дарування недійсними, припинення державної реєстрації права власності та виселення.

Враховуючи те, що справа № 522/10516/20 прийнята у Приморському районному суді м. Одеси до провадження раніше ніж справа № 522/1570/22 (яка на даний час також знаходиться у стадії підготовчого провадження), вказані позови є пов`язаними між собою, учасниками у справі є один й той самий позивач до тогож самого відповідача, вони виникають з однорідних правовідносин і спільний їх розгляд є доцільним, тому згідно ст. 188 ЦПК України суд вважає необхідним об`єднати їх в одне провадження та ухвалою від 27.09.2024 року об`єднав вказані справи у одне провадження.

Під час судового засідання судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 змінила прізвище ім`я та по-батькові на ОСОБА_1 про що видано Свідоцтво про зміну імені від 24.11.2023 року серії НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 28.02.2024 року вирішено підготовче провадження по справі закрити та призначити справу до судового розгляду по суті.

29.03.2024 року від ОСОБА_3 до суду надійшла заява (не у формі відзиву) в якій відповідач зазначив, що обставини позову щодо неправомірності набуття права власності ОСОБА_3 позивачем не доведені належними та допустимими доказами. Звертав увагу, що постановою суду апеляційної інстанції від 25.11.2021 року було скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2018 року по справі №522/21763/17 лише з підстав того, що даний спір (за позовом ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна) не підлягає розгляду за нормами Сімейного кодексу України, а не за обставин необґрунтованості чи безпідставності таких позовних вимог.

Також відповідач вважає, що з боку позивача не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування обставин спільного проживання ОСОБА_3 із жовтня 1992 року з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу; та факт набуття за час спільного проживання ними у власність квартиру АДРЕСА_1 , на підставі укладеного 13 серпня 1999 року договору купівлі-продажу.

02.07.2024 року від позивача по справі надійшла уточнена позовна заява з доповненим варіантом формулюванням вимог.

У судове засідання 13.08.2024 року відповідачі не з`явились, про дату і час повідомленні належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, довідки про отримання смс повісток за номерами телефону і в застосунок Viber.

Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

За таких обставин суд вбачає, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Позивач наполягала на задоволенні позову. Представник позивача наполягав на тому, що суд має розглянути справу по усім заявленим вимогам сформульованих в усіх заявах.

Відповідно до вимог сформульованих в наданих позовних заявах та уточненях позивач просить суд:

1. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності за номером 30146415, внесений 31.01.2019 року державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Пінфіловою Оленою Іванівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

2. Визнати недійсним договір дарування від 17.06.2020 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. з моменту укладення.

3. Визнати недійсним договір дарування від 31.01.2022 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. з моменту укладення.

4. Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за померлою ОСОБА_7 .

5. Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Також представник позивача наполягав на тому, що обраний ефективний спосіб захисту, тому як позивач бажає оформити спадщину, але не може це зробити за наслідком наявних реєстрацій. Крім того, наполягали на тому, що в квартирі проживає саме ОСОБА_3 та не надає доступу до належного позивачу майна.

Заслухавши позивача та його представника, розглянувши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 (раніше ОСОБА_8 , далі - Позивач), звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою проти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т.А. про визнання договорів дарування недійсними, припинення державної реєстрації права власності та виселення.

Предметом даного спору є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_9 , на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 1999 року в якій остання була зареєстрована, що підтверджується довідкою КП ЖКС «Порто-Франківський» від 12 березня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років ОСОБА_9 , померла, про що складено відповідний актовий запис №3083 та видано свідоцтво про смерть Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19 березня 2017 року серії НОМЕР_2 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13 березня 2019 року, ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_11 ), народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_12 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклали шлюб 19 січня 2016 року. Відомості внесено до актового запису №41 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження Позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , матір`ю є ОСОБА_7 , батьком - ОСОБА_15 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , змінила ім`я, про що 07 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис №58. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_1 , що підтверджується вищевказаним свідоцтвом про зміну імені, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії НОМЕР_1 .

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачка є донькою ОСОБА_7 та сестрою ОСОБА_6

18.04.2017 року Другою одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_7 .

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ майна. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси справа №522/21763/17 було задоволено його позовну заяву.

На підставі рішення суду ОСОБА_3 зареєстрував право власності на квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.01.2020 року по справі №522/21763/17 було задоволено апеляційну скаргу та скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року.

17 червня 2020 року після скасування рішення № 522/21763/17 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір дарування на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , через приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрову Тетяну Андріївну.

31 січня 2022 року був укладений договір дарування на 1/2 частину спірної квартири АДРЕСА_1 , між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Тетяною Андріївною.

15 грудня 2021 року Позивачка звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 на частину 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту ОМР Панфілової О.І. від 16 грудня 2021 року, було відмовлено у зв`язку з тим, що спірна частина квартири зареєстрована за ОСОБА_4

21 січня 2022 року було подано до Приморського районного суду заяву про забезпечення позову до подачі позову. Ухвалою Приморського районного суду від 25 січня 2022 року були вжиті заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (справа №522/1570/22).

01 лютого 2022 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_16 був накладений арешт на спірну квартиру, після чого Позивачці стало відомо про зміну власника частки квартири з ОСОБА_4 на ОСОБА_5

13 березня 2019 року Позивачка подала заяву до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса про прийняття спадщини після смерті сестри, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 22 січня 2019 року серії НОМЕР_4 .

Після смерті сестри, ОСОБА_6 , Позивачка звернулася до Приморської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси від 8 жовтня 2019 року.

Батько Позивачки, ОСОБА_15 , після смерті ОСОБА_6 звернувся до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси з заявою про відмову від спадщини на користь Позивачки, що підтверджується відповіддю Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси від 15 жовтня 2019 року.

Таким чином суд встановлює, що після смерті матері Позивачки, ОСОБА_7 , ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею.

Листом від 29 січня 2024 року за вих. №112/02-14 нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Масловою М.В. було направлено до Приморського районного суду м. Одеси спадкову справу №157л/2019 щодо майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до листа Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 8 жовтня 2019 року за вих. №164/2017/02-14, з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (донька); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (який «нібито» постійно проживав з померлою ОСОБА_7 як чоловік та дружина в період з жовтня 1992 року по 17 березня 2017 року).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 8 вересня 2017 року державним нотаріусом Масловою М.В., другої Одеської державної нотаріальної контори, роз`яснено, що гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вступили в спадок після смерті матері ОСОБА_7 , проте відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність квартири АДРЕСА_1 спадкодавцеві ОСОБА_7 , а саме оригінал договору №Н/99-01911 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Регіональною універсальною біржою «Александр-Н» від 13 серпня 1999 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2018 року по справі №522/17941/17 задоволено заяву та встановлено факт належності договору №Н/99-01911 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Регіональною універсальною біржою «Александр-Н» від 13 серпня 1999 року, ОСОБА_7 .

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно?

Записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (частини перша та друга статті 26 Закону № 1952-ІУ).

Як зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, виключеного на підставі рішення суду, яке скасовано, оскільки відпала підстава виключення такого запису.

Таким чином, враховуючи, що рішення на підставі якого відповідач ОСОБА_3 набув право власності на вищевказану квартиру скасовано, то наявні всі праві підстави для того щоб скасувати запис про право власності за номером 30146415, внесений 31.01.2019 р. державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Панфіловою Оленою Іванівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповдіно до ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 статті 216 ЦК Украни, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Суд встановлює, що Договори дарування були укладені з дарувальниками, які не мали права на відчуження частки квартири.

Відповідно до частини 3 статті 116 Житлового кодексу України, відбувається виселення з житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення у разі, якщо особа самовільно зайняла жиле приміщення.

Квартира матерії Позивачки не належить на праві власності ОСОБА_3 , тому незаконне вселення та реєстрація у квартирі не можлива. Єдиним спадкоємцем після смерті матері Позивачки є ОСОБА_1 , тому відповідно чинного законодавства ОСОБА_3 вчиняє незаконні дії та перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно належне Позивачці, як єдиній спадкоємиці.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На основі матеріалів справи суд приходить до висновку, що договори дарування від 17.06.2020 року та 31.01.2022 року підлягають визнанню недйісними, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги про скасування запису про право власності на зазначену квартиру.

Також підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на 1/2 частини спірної квартири за ОСОБА_5 , тому як ця вимога також є похідною від вимоги про визнання недійсними договорів дарування.

Крім того, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 продовжує проживати у вказаній квартирі, а відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вселялися до вказаної квартири, адже матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 до сих пір єдиний з відповідачів зареєстрований за вказаною адресою, в той час як «нові власники» квартири у оспорюваній квартирі не реєструвались.

Суд переконаний, що вчинені відповідачами дії щодо укладання зазначених договорів дарування, є порушенням правових норм та є підставою для визнання цих договорів недійсними.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо скасування запису про право власності на частини квартири АДРЕСА_1 , внесеного 31.01.2019 р. державним реєстратором, визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за цією адресою та зняття його з реєстрації місця проживання, виселення ОСОБА_3 з цієї квартири, визнання недійсними договорів дарування на частини цієї квартири, укладених 17.06.2020 р. та 31.01.2022 р. та Припинення державної реєстрації права власності на частини цієї квартири за ОСОБА_5 .

Щодо визнання права власності на квартиру за померлою ОСОБА_7 суд вказує про наступне.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса.

Нотаріус відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» під час видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

З матеріалів справи, а саме з відповіді від 28.02.2018 року № 164/2017/02-14 з Другої Держанвої Нотаріальної контори вбачається, що нотаріус відмовляв позивачці в оформленні права на спадщину з підстав наявного спору по частини спадкового майна.

Що стосується постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 8 вересня 2017 року державним нотаріусом Масловою М.В. оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність квартири АДРЕСА_1 спадкодавцеві ОСОБА_7 , а саме оригінал договору №Н/99-01911 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Регіональною універсальною біржою «Александр-Н» від 13 серпня 1999 року, то як було зазначено, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2018 року по справі №522/17941/17 задоволено заяву та встановлено факт належності договору №Н/99-01911 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Регіональною універсальною біржою «Александр-Н» від 13 серпня 1999 року, ОСОБА_7 .

Виходячи з вищевикладеного підстави для задоволення позову в частині визнання права власності на спірну квартиру за померлою ОСОБА_7 у суду відсутні, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 216, 232, 234, 235, 236, Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 12, 81, 27, 28, 175 Цивільного процесуального кодексу України, статті 116 Житлового кодексу України, статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (до зміни - ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , третя особа: державний реєстратор Юридичного департаменту Одеської міської ради Панфілова Олена Іванівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна, про припинення державної реєстрації права власності, зняття з реєстрації місця проживання та виселення - задовольнити частково.

Скасувати запис про право власності за номером 30146415, внесений 31.01.2019 р. державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Панфіловою Оленою Іванівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та зняти ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним договір дарування від 17.06.2020 року на частину квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. з моменту укладення.

Визнати недійсним договір дарування від 31.01.2022 року на частину квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. з моменту укладення.

Припинити державну реєстрацію права власності на частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 27.08.2024 року.

Суддя А.В. Науменко

14.08.24