справа № 462/306/24
УХВАЛА

29 січня 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., розглянувши матеріали заяви Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Представник ЛКП «Залізничнетеплоенерго» Білоган М.В. звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просить стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за житлово- комунальні послуги у розмірі 9 171,50 грн та судові витрати.

Частиною 2 ст. 163 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Згідно п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із тексту заяви ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про видачу судового наказу, всупереч вимогам ст. 163 ЦПК, така не містить відомостей в частині зазначення анкетних даних боржника, а саме по батькові боржника ОСОБА_1 .

Крім того, в обгрунтування права власності боржників на житло, за місцем знаходження якого виникла заборгованість за надані житлово-комиунальні послуги та заявлених вимог про стягнення такої заборгованості з боржників, позивач долучив до матеріалів Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Так, заявником при зверненні до суду визначено в якості боржників: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Поруч з цим, згідно відомостей представленого суду Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 (2/3 частки та 1/3 частки на підставі свідоцтва про спадщину від 09.02.2012) та ОСОБА_3 (2/3 частки) станом на 2012 рік, при цьому згідно даних витягу відомості про останнього внесено як «особа померла», натомість починаючи з 16.09.2021 на підставі свідоцтва про право на спадщину, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 (1/1 частки).

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до положень ст. 25, 30 ЦК України, ст. 46-48ЦПК України, заява про видачу судового наказу може бути подана лише до особи (боржника), яка має цивільну процесуальну правоздатність та дієздатність. З моменту смерті фізичної особи цивільна процесуальна правоздатність та дієздатність припиняється. При цьому, якщо фізична особа боржник у справі помер до подання заяви про видачу судового наказу, а права і обов`язки померлого переходять до його спадкоємців чи іншої особи, заявник повинен подати заяву про видачу судового наказу безпосередньо щодо його спадкоємців чи іншої особи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" N 14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Таким чином, зважаючи, на наявність у Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно інформації про одного із боржників як «померлу особу», відсутність у матеріалах справи будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б слугували безсумнівним підтвердженням права власності на нерухоме майно, проживання чи користування послугами ЛКП «Залізничнетеплоенерго» особами, які заявлені заявником як боржники, суд приходить до висновку, що, за відсутності обставин безспірності у даному випадку, судовий наказ у вказаній справі неможиво видати, а тому у видачі судового наказу за заявою ЛКП «Залізничнетеплоенерго» слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165, 186, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/306/24.

Суддя Б.М. Гедз