ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5585/24 Справа № 204/2637/23 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталії Георгіївни про визнання договору недійсним та поновлення права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталії Георгіївни про визнання договору недійсним та поновлення права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 року ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до змісту вказаної постанови суду ОСОБА_1 22.09.2022 року керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Стартова з вул. Трудових резервів в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не виконала вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надала переваги у русі, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Тесла», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який слідував по головній дорозі вул. Трудових резервів з боку вул. Запорізьке шосе.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 10.1, 16.11, д.з. 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнала пасажир автомобіля «Фольксваген».

В подальшому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2023 року було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишено в силі постанову суду першої інстанції.

27 січня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Ільєнко Р.В в телефонному режимі повідомив, що ОСОБА_1 на теперішній час перебуває в складному матеріальному становищі та не може на теперішній час сплатити кошти за заподіяну автомобілю «Тесла» шкоду.

Після отримання такої відповіді представником позивача було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої стало відомо, що 27 січня 2023 року ОСОБА_1 здійснила продаж належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання позивача, вказане свідчить, що ОСОБА_1 уклала вказаний договір очевидно незаконно та виключно з метою ухилення від виплати коштів в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталією Георгіївною, зареєстрований в реєстрі за № 33;

- визнати (поновити) за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66217194 від 27 січня 2023 року, винесене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталією Георгіївною, та поновити запис про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ; стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу та судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталії Георгіївни про визнання договору недійсним та поновлення права власності задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 27 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталією Георгіївною, зареєстрований в реєстрі за № 33.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталії Георгіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66217194 від 27 січня 2023 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 49079701 про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3 705,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 705,28 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року по справі № 201/8464/22 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 грн. (т. 1 а.с. 9-10).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 було залишено без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишено без змін (т. 1 а.с. 11-13).

Власником пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу Tesla Model 3, номерний знак НОМЕР_2 , якому протиправними діями ОСОБА_1 були спричинені механічні пошкодження, є позивач ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 40).

Після ДТП ОСОБА_4 , який в момент ДТП керував транспортним засобом «Тесла», номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до експерта-автотоварознавця ОСОБА_6 з метою проведення автотоварознавчого дослідження та визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Тесла», номерний знак НОМЕР_2 . Згідно з Висновком № 9259 експерта-автотоварознавця ОСОБА_6 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 12 жовтня 2022 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Tesla Model 3, номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить 1 655 400,00 грн. (т.1 а.с. 15-19).

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 серпня 2018 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцевою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1328 (т. 1 а.с. 158-159), на праві приватної власності належало нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 23,1 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 312134102 від 11 жовтня 2022 року, номер запису про право власності - 27465696 (т. 1 а.с. 47).

27 січня 2023 року між ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталією Георгіївною, зареєстрований в реєстрі за № 33 (т. 1 а.с. 153).

27 січня 2023 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заря Н.Г. за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 321320106 від 27 січня 2023 року, номер запису про право власності 49079701 (т. 1 а.с. 48).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 27 січня 2023 року було достовірно відомо про наявність обов`язку відшкодувати ОСОБА_3 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду у значному розмірі, за пошкодження транспортного засобу «Тесла», у зв`язку з чим, ОСОБА_1 , передбачаючи настання негативних для себе наслідків у вигляді звернення стягнення на її нерухоме майно, з метою приховати вказане майно від подальшого звернення стягнення на вказане майно, відчужила належну їй на праві власності квартиру - ОСОБА_2 .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.

Підставами для визнання правочину недійсним є недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі вимог щодо змісту правочину.

Якщо правочин суперечить нормам чинного законодавства, то його може бути визнано судом недійсним відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, отже, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Вимога про визнання правочину недійсним є належним способом захисту цивільних прав та інтересів, який встановлений законом (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За своїм правовим визначенням договір купівлі-продажу є угодою між учасниками цивільних відносин, за умовами якої відбувається обмін товару на гроші.

Тобто, законодавець визначив одну з головних умов договору купівлі-продажу - це оплата вартості майна після його одержання.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зазначила, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на таке майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 2-4, 14 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Із вимогами про визнання правочину недійсним з підстав його фіктивності можуть звернутися заінтересовані особи, якщо предмет правочину будь-яким опосередкованим способом може стосуватися інтересів такого заявника. Згідно із цивільним законодавством вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок належного боржникові майна, відтак в інтересах кредитора здійснення заходів для збереження за боржником достатньої кількості майна з метою захисту його інтересів.

Враховуючи наведені положення норм матеріального права, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину, тобто, у справі, що переглядається, необхідно встановити наявність умислу як у ОСОБА_1 так у ОСОБА_2 , що спірний договір купівлі продажу укладалися без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме відчуження ОСОБА_1 транспортного засобу, на користь ОСОБА_2 , та набуття останнім права власності на це рухоме майно.

Посилання на фіктивність договору купівлі-продажу з тих підстав, що цей правочин укладений з метою уникнення можливого звернення стягнення на майно ОСОБА_1 в рахунок погашення боргових зобов`язань за судовими рішеннями про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП, не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи позивач не довів наявність таких обставин, зокрема, ним не доведено, що станом на момент укладення оспорюваного договору у ОСОБА_1 існувало невиконане та прострочене боргове зобов`язання перед позивачем та що спірне майно було відчужено на момент виникнення цього боргового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази наявності будь-яких боргових зобов`язань відповідачів перед позивачем.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення справи та дійшов помилкового висновку щодо часткового задоволення позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідачів, слід стягнути судовий збір у розмірі по 3220,8 грн кожному.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Заря Наталії Георгіївни про визнання договору недійсним та поновлення права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 3220,8 грн кожному.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: