КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/212/20

номер провадження №22-ц/824/2465/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу Ананійчука Олексія Анатолійовича, який діє в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року /суддя Кириленко Т.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Фінілон» про стягнення заборгованості за договорами банківських вкладів, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі вкладів з нарахованими відсотками, 3% річних за прострочення виконання зобов`язання та пеню, з урахуванням збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача суму вкладу з урахуванням процентів в розмірі 10981,63 доларів США, суму вкладу з урахуванням процентів в розмірі 7925,30 Євро, суму вкладів з урахуванням процентів в розмірі 100 753, 33 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 56 804,96 грн., неустойку відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів в розмірі 19 341,59 грн., а також моральну шкоду в розмірі 35 000 грн. /т. 2 а.с. 49-59/

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року позов задоволено частково. З урахуванням ухвали про виправлення описки від 15 листопада 2021 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором від 15 грудня 2011 року суму депозитного вкладу в розмірі 5000 євро, проценти за договором в розмірі 819,92 євро, три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 837,31 Євро а всього 6657, 23 євро.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором від 17 травня 2010 р. суму депозитного вкладу в розмірі 5000 доларів США, проценти за договором в розмірі 1345,54 доларів США, три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 917,93 доларів США, а всього 7263,47 доларів США.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договорами від 22 серпня 2012 р., 23 листопада 2012 р., 25 грудня 2012 р., 18 березня 2013 р., 17 липня 2013 р., 17 червня 2013 р., 27 вересня 2013 р., 16 листопада 2013 р., 7 лютого 2014 р. суму депозитних вкладів в розмірі 28 500 грн., проценти за договорами в розмірі 12 627, 83 грн., три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 5949, 45 грн., а всього 47 077, 28 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 19 341,59 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. / т. 2 а.с. 70-82, 100-101/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Обґрунтовувала апеляційну скаргу тим, що вважає відмову банку у розірванні договорів та неповерненні коштів нікчемною, посилаючись фактично на доводи позову. Надала аналогічні розрахунки, що містяться у матеріалах справи. Наголошувала також і на відшкодуванні моральної шкоди, оскільки зазначала, що мала скрутне фінансове становище, обтяжене хворобою її батька.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Ананійчук О.А., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив змінити мотивувальну частину рішення в частині вирішення питання нікчемності договору про переведення боргу, укладеного з ТОВ ФК «Фінілон». В частині задоволених позовних вимог скасувати, відмовивши у позові повністю.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема помилково встановлено нікчемність договору переведення боргу від 17.11.2014 р., неправильно застосовано положення ч. 1 ст. 520, ч. 1 ст. 654, ч. 2 ст. 1059 ЦК України. Наголошував, що правочин є нікчемним якщо його нікчемність прямо встановлена законом, в іншому разі правочин є оспорюваним. Отже з мотивувальної частини рішення підлягає виключенню встановлення факту нікчемності. Загалом рішення суду прийнято щодо неналежного відповідача, оскільки всі права за спірними депозитами передано ТОВ «ФК «Фінілон». Щодо процесуальних порушень, вказував, що судом першої інстанції безпідставно прийнято на стадії розгляду справи по суті збільшення позовних вимог, оскільки таке право надається позивачеві до закінчення підготовчого судового засідання. Також вказував, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши відсотки за договорами, 3% річних по день ухвалення судового рішення та поза межами періодів, визначених позивачем, а пеню, на підставі заяви, поданої поза межами процесуальних строків підготовчого судового засідання. Наголошував також на тому, що розрахунки, здійснені позивачем є необґрунтованими та незрозумілими, оскільки по кожному з договорів визначено різні періоди нарахувань. Окремо наголошував, що по валютним договорам, нарахування судом першої інстанції 3% річних здійснено у валюті відповідного договору, хоча позивачем заявлено у гривні. Також 3% річних стягнуто поза межами строку позовної давності трьох років.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, яка з`явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині стягнутих коштів за вкладами, та скасуванню в частині відмови у стягненні моральної шкоди, на підставі наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» протягом 2011-2014 р.р. було укладено 11 депозитних договорів, а саме:

від 15.12.2011р. № SAMDN149 (вклад "Стандарт,3 мес.) у євро на суму 5000 євро з процентною ставкою 6% річних;

від 17.05.2010р. № SAMDN827(вклад Стандарт, 3 мес) в доларах США на суму 5000 доларів США з процентною ставкою 10,25% річних;

від 22.05.2012р. №SAMDN2963 (вклад Стандарт, 3 міс) у гривнях на суму 7000грн. з процентною ставкою 17% річних;

від 23.11.2012р. № SAMDN8329 (вклад Стандарт, 3 міс) у гривнях на суду 1000грн. з процентною ставкою 17% річних;

від 25.12.2012р. №SAMDN7511 (вклад Стандарт, 3 міс) у гривнях на суму 2000грн. з процентною ставкою 17% річних;

від 18.03.2013р. №SAMDN5650 (вклад Стандарт, 3 міс) у гривнях на суму 2000грн. з процентною ставкою 16% річних;

від 17.06.2013р. №SAMDN6190 (вклад Стандарт, 3 міс) у гривнях на суму 2000грн. з процентною ставкою 16% річних;

від 17.07.2013р. №SAMDN1491 (вклад Стандарт, 6 міс) у гривнях на суму 8000грн. з процентною ставкою 17% річних;

від 27.09.2013р. №SAMDN0145 (вклад Стандарт, 6 міс) у гривнях на суму 2500грн. з процентною ставкою 17% річних;

від 16.11.2013р. №SAMDNWFD (вклад Стандарт, 3 міс) у гривнях на суму 2000грн. з процентною ставкою 16% річних;

від 07.02.2014р. № SAMDNWFD100 (вклад Стандарт, 3 міс) у гривнях на суму 2000грн. з процентною ставкою 18% річних.

Внесення грошових коштів відповідно до вищезазначених договорів підтверджуються платіжними дорученнями та квитанціями (а.с. 14-35), оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні судом першої інстанції.

Відповідно до умов договорів строк їх дії був неодноразово пролонгований.

Також умовами договорів передбачено право дострокового розірвання шляхом повідомлення про розірвання договору за два банківських дні. У такому випадку проценти сплачуються за процентною ставкою «До вимоги».

19.06.2014р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про переоформлення вкладів (а.с. 42).

20.05.2014р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про переведення вкладів (а.с. 234-235)

28.09.2016р., 26.01.2017р., 22.08.2017р. ОСОБА_1 зверталась до відповідача з заявами та просила повернути їй депозити (а.с. 237-242).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами статей 526, 530, 598, 599 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 і чинного на час укладення договору банківського вкладу (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом системи автоматизації банку.

Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі №6-149цс13 та від 29 жовтня 2014 року №6-118цс14, у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №757/42043/18-ц.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що знайшов підтвердження факт наявності договірних відносин позивачки з відповідачем, які виникли на підставі вищезазначених договорів, оскільки позивачкою підтверджено факт внесення грошових сум на вкладні (депозитні) рахунки.

Оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ КБ «Приват Банк», то згідно зі статтями 526,631,651,653,1058,1075 ЦК України зобов`язання за договором має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції і відхиляє доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» з огляду на те, що у позивача наявні оригінали договорів, що перевірено судом апеляційної інстанції.

АТ КБ «Приват Банк» не надано доказів, які б свідчили про те, що між сторонами не укладався договір депозитного вкладу, не відкривався рахунок за цим договором, не надходили грошові кошти до банку, як і доказів на підтвердження припинення відповідних зобов`язань у зв`язку з їх виконанням.

Отже, ОСОБА_1 , укладаючи договір банківського вкладу мала легітимні очікування на видачу вкладу на її вимогу, тобто, законні очікування щодо здійснення права власності.

З наданих сторонами заяв позивачки вбачається, що у 2014 р. вона просила відповідача переоформити її вклади, однак 28.09.2016 р. звернулась з вимогою про повернення їй депозитів, тобто поставила питання про розірвання договорів (а.с. 237-238). Суд першої інстанції визнав даний доказ допустимим та взяв до уваги дату звернення позивачки з вимогою про повернення вкладів саме 28.09.2016 року.

Апеляційний суд погоджується з зазначеною датою, оскільки як позивачка так і представники банку у своїх заявах по суті спору фактично визнають вказану дату як звернення про повернення коштів.

Згідно п. 5 Договору у сторін є право достроково розірвати діючий договір, повідомивши один одного за два дні до дати розірвання договору. у п.6 даного договору зазначено, що, якщо договір розривається до спливу строку вкладу, вкладнику повертається сума вкладу, за неповний строк вкладу проценти нараховуються та сплачуються за зниженою ставкою. Розмір зниженої процентної ставки договором не визначений.

На вимогу позивачки ОСОБА_1 вклади не повернуто, що не оспорюється представником відповідача. По закінченні строків Договорів позивачці також не була виплачена суму вкладу з нарахованими процентами, що не оспорюється представником відповідача.

Відповідно до умов Договорів, вкладник має право достроково розірвати Договори, при цьому якщо строк дії договору було продовжено один або декілька разів, проценти за кожний повний строк вкладу виплачуються в повному обсязі. До цього часу вклади та нараховані проценти не було їй повернуто.

Відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення позивачеві вкладів за договорами строкового банківського вкладу(депозиту) внаслідок чого утворилась заборгованість сплати суми вкладу та нарахованих відсотків, які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно наданого позивачкою розрахунку, вона просила стягнути з відповідача вклади з нарахованими відповідно до договорів відсотками по день винесення судом рішення.

Судом першої інстанції зроблено власний підрахунок в частині відсотків, з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

Оскільки судом встановлено, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача з заявами про розблокування, переоформлення вкладів, а в заяві від 28.09.2016р. заявила вимогу про повернення вкладів і даний лист банком отримано, договори вважаються розірваними з урахуванням положення ч. 5, а саме - 30.09.2016 року.

Законом передбачено обов`язок банку разом з поверненням вкладу (депозиту) виплатити і нараховані проценти. Тобто, не допускається затримання виплати процентів за вкладом, одностороння відстрочка чи розстрочка виплати процентів за вкладом. У випадку таких дій з боку банку вкладник має право захистити свої права у передбаченому законом порядку (глава 3 Цивільного Кодексу України).

Враховуючи, що договорами депозитних вкладів визначено відповідні ставки нарахування процентів за вкладами, до 30.09.2016р. банком повинні нарахуватися вказані в договорах проценти.

Згідно ч. 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Таким чином, проценти по депозитних договорах до моменту їх розірвання виплачуються в розмірі, встановленими депозитними договорами.

Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Саме з огляду на вказану правову позицію, апеляційним судом відхиляються доводи позивачки щодо виплати процентів, передбачених договорами банківських вкладів до моменту їх фактичного повернення, оскільки після її заяви про повернення вкладів, проценти підлягають сплаті в розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Укладені сторонами договори не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неповного виконання зобов`язань після закінчення терміну його дії.

Враховуючи, що згідно з заявою позивачки від 28.09.2016 року договори банківського вкладу розірвано, умовами договору розмір процентів, які банк повинен сплачувати вкладнику по закінченні строку договору не визначено, а отже у відповідності до ч. 2 ст. 1070 ЦК України банк після 30.09.2016 р. має сплатити вкладнику проценти у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до Наказу №7 від 05.01.2004 голови Правління Банку відсоткова ставка по вкладам «На вимогу» становила 1% річних. Комітетом управління активами і пасивами Банку рішенням від 25.04.2017 з 04.05.2017 відсоткова ставка по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті по рахунку «На вимогу» встановлена у розмірі 0,01% річних.

Відтак проценти за період після розірвання договору банківського вкладу у період з 20 червня 2014 року по 04 травня 2017 року повинні розраховуватися за ставкою 1% річних, а з 4.05.2017р. - 0,01% річних.

Таким чином, розмір процентів, що підлягає стягненню на користь позивачки, становить:

1) Договір № № SAMDN7(вклад "Стандарт,3 мес.) у євро від 15.12.2011 року: з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 6 % річних 5000,00 євро х 6% х 959дн /365 дн = 788,22 Євро;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн) - за ставкою 1 % річних 5000,00 євро х 1% х 215дн /365 дн = 29,45 Євро;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 5000,00 євро х 0,01% х 1644дн / 365 дн = 2,25 Євро;

Загальна сума відсотків за період з 15.02.2014р. по 2.11.2021р. складає - 819,92 євро.

2) Договір № SAMDN5827(вклад Стандарт, 3 мес) в доларах США від 18.02.2013 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) -за ставкою 10,25% річних 5000.00 дол.США х 10,25 % х 959дн / 365 дн - 1345,54 дол.США;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн) - за ставкою 1 % річних 5000,00 дол.США х 1% х 215дн /365 дн = 29,45 дол. США;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 5000,00 дол.США х 0,01% х 1644дн / 365 дн = 2,25 дол США;

Загальна сума відсотків складає - 1377, 25 дол США.

3) Договір №SAMDN2963 (вклад Стандарт, 3 міс) від 22.08.2012 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 17 % річних 7000,00 грн. х 17 % х 959дн / 365 дн = 3126,60 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн)- за ставкою 1 % річних 7000,00 грн. х 1 % х 215дн /365 дн = 41,23 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 7000,00 грн. х 0,01% х 1644дн / 365 дн - 3,15 грн.;

Загальна сума відсотків складає - 3170,98 грн.

4) Договір №SAMDN8329 (вклад Стандарт, 3 міс) від 23.11.2012 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 17 % річних 1000,00 грн. х 17 % х 959дн /365 дн = 446,66 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн)- за ставкою 1 % річних 1000,00 грн. х 1% х 215дн /365 дн = 5,89 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 1000,00 грн. х 0,01% х 1644дн /365 дн = 0,45 грн.;

Загальна сума відсотків складає - 453 грн.

5) Договір № SAMDN7511 (вклад Стандарт, 3 міс) від 25.12.2012 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 17 % річних 2000,00 грн. х 17 % х 959дн /365 дн = 893,32 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн) - за ставкою 1 % річних 2000,00 грн. х 1% х 215дн / 365 дн = 11,78 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 2000,00 грн. х 0,01% х 1644дн /365 дн = 0,90 грн.;

Загальна сума відсотків складає - 906 грн.

6) Договір № SAMDN5650 (вклад Стандарт, 3 міс) від 18.03.2013 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 16 % річних 2000,00 грн. х 16 % х 959дн /365 дн = 840,77 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн) - за ставкою 1 % річних 2000,00 грн. х 1% х 215дн / 365 дн = 11,78 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 2000,00 грн. х 0,01% х 1644дн /365 дн = 0,90 грн.;

Загальна сума відсотків складає - 853,45 грн.

7) Договір №SAMDN1491 від 17.07.2013 року:

з з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 17 % річних 8000.00 грн. х 17 % х 959дн /365 дн = 3573,26 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн) - за ставкою 1 % річних 8000.00 грн. х 1 % х 215дн / 365 дн = 47,12 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 8000.00 грн. х 0,01% х 1644дн /365 дн = 3,60 грн.

Загальна сума відсотків складає - 3623,98 грн.

8) Договір №SAMDN01 ООО735936190 від 17.06.2013 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 16 % річних 2000,00 грн. х 16 % х 959дн /365 дн = 840,77 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн) - за ставкою 1 % річних 2000,00 грн. х 1% х 215дн / 365 дн = 11,78 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 2000,00 грн. х 0,01% х 1644дн /365 дн = 0,90 грн.;

Загальна сума відсотків складає - 853,45 грн.

9) Договір № SAMDNOl45 від 27.09.2013 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 17 % річних 2500,00 грн. х 17 % х 959дн /365 дн = 1116, 64 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р (215дн) - за ставкою 1 % річних 2500,00 грн. х 1% х 215дн / 365 дн = 14,73 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 2500,00 грн. х 0,01% х 1644дн /365 дн = 1,13 грн.;

Загальна сума відсотків складає - 1132,50 грн.

10) Договір №SAMDNWFD900 від 16.11.2013 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 16 % річних 2000,00 грн. х 16 % х 959дн /365 дн = 840,77 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн) - за ставкою 1 % річних 2000,00 грн. х 1% х 215дн / 365 дн = 11,78 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 2000,00 грн. х 0,01% х 1644дн /365 дн = 0,90 грн.;

Загальна сума відсотків складає - 853,45 грн.

11) Договір №SAMDN8329 від 07.02.2014 року:

з 15.02.2014 р по 30.09.2016 р (959дн.) - за ставкою 18 % річних 2000,00 грн. х 18 % х 959дн /365 дн = 945, 86 грн.;

з 1.10.2016 р по 03.05.2017р ( 215дн) - за ставкою 1 % річних 2000,00 грн. х 1% х 215дн / 365 дн = 11,78 грн.;

з 04.05.2017 р по 02.11.2021р (1644дн) - за ставкою 0,01 % річних 2000,00 грн. х 0,01% х 1644дн /365 дн = 0,90 грн.;

Загальна сума відсотків складає - 958,54 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення 3% річних за ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції також вірно керувався вимогами частини другої статті 625 ЦК України про те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки правовідносини, які склались між сторонами на підставі договору банківського вкладу, є грошовим зобов`язанням, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності.

Ураховуючи, що відповідачем не було виконано грошове зобов`язання щодо повернення сум банківських вкладів, позивачка має право на стягнення 3% річних від простроченої суми.

Водночас, апеляційний суд у вказаній частині визнає слушними доводи апеляційної скарги банку щодо заявлених позивачем позовних вимог у валюті стягнення - гривні та те, що суд першої інстанції стягнув 3% річних у строки, що перевищують строки загальної позовної давності у три роки.

Суд першої інстанції в даному випадку вийшов за межі позовних вимог, розраховуючи 3% річних у валюті депозитних вкладів у Євро та доларах США, невірно визначивши також трьохрічний строк позовної давності, який повинен відраховуватись за три роки до моменту звернення до суду, а не по момент ухвалення судового рішення.

Апеляційним судом здійснено власні розрахунки 3% річних.

3% річних, відповідно до положень ст. 625 ЦК України розраховуються за формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

Де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)] - проценти річних;

[Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання;

[Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.

Отже, по договору 15.12.2011 р. борг складає: 5819, 92 Євро (не виплачені з моменту вимоги та знаходяться у користуванні банку, а також з урахуванням строків позовної давності з 08.01.2017 року по день звернення з позовом 08.01.2020 р.) та вимог позивачки у гривні, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, за курсом НБУ, становить 177 100, 16 грн.

Період розрахунку: з 08.01.2017 року по 31.12.2017 року - 358 днів

[Проценти] = 177 100,16 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 358 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 211,11 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 365 днів

[Проценти] = 177 100,16 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 313,00 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів

[Проценти] = 177 100,16 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 313,00 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 08.01.2020 року - 8 днів

[Проценти] = 177 100,16 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 8 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 116,13 грн.

Сума нарахованих процентів: 15 953,24 грн.

По договору 18.02.2013 р. складають: 6 377, 25 доларів США, що становить 168486, 94 гривні.

Період розрахунку: з 08.01.2017 року по 31.12.2017 року - 358 днів

[Проценти] = 168 486,94 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 358 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 957,67 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 365 днів

[Проценти] = 168 486,94 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 054,61 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів

[Проценти] = 168 486,94 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 054,61 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 08.01.2020 року - 8 днів

[Проценти] = 168 486,94 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 8 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 110,48 грн.

Сума нарахованих процентів: 15 177,37 грн.

По договорам 3-11 (в гривнях) сума заборгованості складає: суму депозитних вкладів 28 500 грн і нараховані проценти 12 627, 83 грн., що становить 41127, 83 грн.

Період розрахунку: з 08.01.2017 року по 31.12.2017 року - 358 днів

[Проценти] = 41 127,83 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 358 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 210,17 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 365 днів

[Проценти] = 41 127,83 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 233,83 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів

[Проценти] = 41 127,83 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 233,83 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 08.01.2020 року - 8 днів

[Проценти] = 41 127,83 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 8 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 26,97 грн.

Сума нарахованих процентів: 3 704,80 грн.

Отже загальна сума 3% річних за ст. 625 ЦК України складає 34 835, 41 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, з урахуванням розрахунків, здійснений апеляційним судом в межах позовних вимог та строку позовної давності.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення пені за ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» суд першої інстанції дійшов вірних висновків про стягнення заявлених позовних вимог з огляду на ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» якою встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі №6-37цс16, від 01 червня 2016 року у справі №6-2558цс15, від 28 вересня 2016 року у справі №6-1699цс16, від 13 березня 2017 року у справі №6-2128цс16.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 19 341,59 грн. підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги банку в цій частині відсутні.

В задоволенні решти позовних вимог, зокрема і стягнення моральної шкоди, судом першої інстанції відмовлено, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Водночас, з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, позивачем заявлено до відшкодування моральна шкода у розмірі 35 000 грн, яка обґрунтована сильними переживаннями та неможливістю розпоряджатись власними коштами, скрутним матеріальним становищем, що погіршилось зі смертю батька позивачки та нестачею коштів.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав власності, передбачено також частиною третьою статті 386 ЦК України (у тому числі прав на інші права, зокрема права вимоги до банку про повернення вкладу).

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів).

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року в справі № 761/31065/14-ц (провадження № 6-37цс16), від 01 червня 2016 року в справі № 761/13926/15-ц (провадження № 6-2558цс15), від 28 вересня 2016 року в справі № 180/1179/15-ц (провадження № 6-1699цс16), від 13 березня 2017 року в справі № 761/14537/15-ц (провадження № 6-2128цс16), вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону про захист прав споживачів передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону про захист прав споживачів термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом частини другої статті 22 Закону про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи з аналізу наведених правових норм Велика Палата Верховного Суду у правовій позиції у справі № 216/3521/16-ц вказувала, що порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, незважаючи на умови укладеного договору, є недоліком продукції (неналежним наданням фінансової послуги) у розумінні законодавства про захист прав споживачів і відповідно до статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів має наслідком відшкодування моральної шкоди, завданої вкладникові таким неналежним наданням фінансової послуги.

З урахуванням заявлених вимог, критеріїв розумності та справедливості, з урахуванням даних правовідносин, строку невиконання зобов`язань банком, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 5 000 грн, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції скасовується з частковим задоволенням вказаної позовної вимоги.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судових витрат, частка зміненої суми стягнення в суді апеляційної інстанції не є значною, апеляційний суд не змінює розподіл судових витрат в суді першої інстанції та не здійснює такий розподіл за розгляд справи в апеляційному суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Ананійчука Олексія Анатолійовича, який діє в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року - змінити в частині стягнення трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, стягнувши з акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 за договорами від 15 грудня 2011 року, від 17 травня 2010р. від 22 серпня 2012р., 23 листопада 2012р., 25 грудня 2012р., 18 березня 2013р., 17 липня 2013р., 17 червня 2013р., 27 вересня 2013р., 16 листопада 2013р., 7 лютого 2014р. 34 835, 41 грн.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року -скасувати в частині відмови у стягненні моральної шкоди, стягнувши з акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 5 000 /п`ять тисяч гривень/ грн моральної шкоди.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: