РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2024 р. с-ще Тиврів 145/792/24

2-о/145/45/2024

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О. ,

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бохоники Вінницького району Вінницької області, в Вінницькому обласному клінічному протитуберкульозному диспансері, померла її мати ОСОБА_3 , яка до дня смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 , але з березня 2022 року і до дня смерті проживала з нею в АДРЕСА_2 .

Після смерті матері відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки: площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,4201 га, для ведення особистого селянського господарства.

За життя її мати розпорядилась своїм майном склавши заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно в рівних долях їй та її рідному брату ОСОБА_2 . На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований.

Вона звернулась у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері, але перешкодою їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що у встановлений законодавством строк вона не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та на день смерті матері вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а її мати була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Її мати померла у віці 86 років. Останні роки свого життя вона важко хворіла, їй було важко самостійно забезпечувати свою життєдіяльність і в березні 2022 року вона переїхала на постійне місце проживання до неї, і проживала разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 . Зареєструватись за постійним місцем проживання її мати не встигла.

Просить встановити факт, що вона постійно проживала із матір`ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , на день її смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 просить заяву задоволити із викладених у ній підстав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 просить заяву задоволити.

Свідок ОСОБА_4 дала показання, що вона проживає із заявницею по сусідству, та знає, що матір ОСОБА_1 була лежачою, та проживала із нею.

Свідок ОСОБА_6 дала показання, що покійна мати проживала із заявницею, вона була лежачою.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Бохоники Вінницького району Вінницької області, померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10), яка до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 , але з березня 2022 року і до дня смерті проживала у дочки ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки: площею 0,25 га, кадастровий номер :02:003:0010, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності, індексний номер 1864583 від 01.04.2013 (а.с.14), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 1865675 від 01.04.2013 (а.с.15); площею 0,4201 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності, індексний номер 1861353 від 01.04.2013 (а.с.12), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 1862170 від 01.04.2013 (а.с.13).

За життя ОСОБА_3 своїм майном розпорядилась склавши заповіт (а.с.11), відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за Законом вона матиме право заповіла в рівних долях своїм дітям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2,23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факт, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_3 до часу відкриття спадщини стверджується довідкою виконавчого комітету Тиврівської селищної ради № 119 від 05.04.2024 (а.с.17), довідкою Дзвониського старостинського округу Тиврівської селищної ради №35від 29.03.2024 (а.с.16) та актом про встановлення факту проживання ОСОБА_3 в сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 від 04.04.2024 (а.с.18), відповідно до яких заявниця з березня 2022 року і до дня смерті спадкодавиці, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала разом з нею в АДРЕСА_2 .

Факт їхнього спільного проживання з березня 2022 року і до дня смерті ОСОБА_3 стверджується показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що заявниці ОСОБА_1 необхідно встановити факт постійного спільного проживання разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 , з метою оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з матір`ю ОСОБА_3 , на момент смерті останньої породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх постійного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви.

Керуючись ст. 1216-1218,1268,1296,1297 ЦК України, ст. 315-316 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , постійно проживала з матір`ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , на день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 28 серпня 2024 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.