Провадження № 22-ц/4808/1473/24
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Городенківська міська рада Івано-Франківської області, про встановлення факту постійного проживання,

в с т а н о в и в:

12 вересня 2024 року заявник звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту його постійного проживання із спадкодавцем - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2024 року відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Городенківська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання у зв`язку з наявністю спору про право.

Роз`яснено заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скару. Скаржник вважає, що оскаржену ухвалу судом ухвалено поспішно без належного з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті, вказав на наявність спору про право, адже орган місцевого самоврядування наділений обов`язком звернутися до суду із заявою про визнання спадщиною відумерлою. Однак такі твердження грунтуються виключно на припущеннях, суд першої інстанції не навів жодного обгрунтування свого висновку щодо реальної наявності спору про право, не визначив між ким конкретно виник спір. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати гіпотетичну можливіть. Доказів звернення інших осіб із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема Городенківської міської ради, матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 вважає, що обов`язок органу місцевого самоврядування звернутися із заявою про визнання спадщини відмерлою та сам факт звернення із такою заявою не є тотожними поняттями та мають різні правові наслідки. Відмовляючи у відкриття провадження, суд першої інстанції не мав жодних підстав для висновку про те, що Городенківська міська рада має майнові претензії щодо спадкового майна. Необхідність встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем сама по собі не свідчить про наявність спору. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини пов?язана суто з неможливістю встановлення факту спільного проживання заявника та спадкодавця. Отже, висновок суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження є передчасним та нічим не підтверджений.

Тому ухвала Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2024 року підлягає скасування із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник Городенківської міської ради до апеляційного суду не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зі справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала в будинку АДРЕСА_1 . (а.с.11).

30.05.2024 року заявник звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Приватний нотаріус Стефурак Н.Я. відмовила у вчиненні нотаріальої дії, оскільки на час відкриття спадщини спадкоємець не був зареєстрований разом із спадкодавцем, з поданих ним документів факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини встановити не можливо, тому видати ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_2 , не вбачалося можливим. Для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 або встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, рекомендовано звернутися до суду (а.с.13-14).

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований в кв. АДРЕСА_2 . (а.с.8)

Довідкою Незвинського старостинського округу від 29.05.2024 року підтверджено, що заявник ОСОБА_1 , проживав без реєстрації на час смерті ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 . (а.с.15).

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_2 померла в 2019 році, один рік з часу відкриття спадщини сплив ще в 2020 році, а заявник звернувся із заявою до нотаріуса тільки в 2024 році. Враховуючи наявність обов`язку органу місцевого самоврядування заявити про визнання такої спадщини відумерлою, суд вважав, що є спір про право.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони справ, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, така справа розглядається судами за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом ізспадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 (294) Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Зі змісту заяви та доданих до неї документів не вбачається, що проти вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем є заперечення заінтересованої особи органу місцевого самоврядування, який в особі територіальної громади може претендувати на визнання спадщини відумерлою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність спору про право.

Таким чином, відмовивши у відкритті провадження без додержання вимог процесуального закону, суд фактично позбавив заявника права на доступ до суду для розгляду його заяви в порядку окремого провадження, яке є гарантованим правом людини, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав, як то перебачено п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 4 ЦПК України.

Суд першої інстанції обставини справи з`ясував не в повному обсязі, дійшов до передчасного висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст.379 ЦПК України, апеляційний суд розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

В.А. Девляшевський