Справа №638/8252/24
Провадження № 2/638/4140/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Подус Г.С.,
за участю секретаря Черкашиної Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 до ПП "Національна будівельна компанія", третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання трудових відносин припиненими, -
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.05.2024 року відкрито спрощене провадження з викликом сторін у судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути за його відсутністю.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною першою статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.
Частина 3 статті. 38 КЗпП України передбачає, що працiвник має право у визначений ним строк розiрвати трудовий договiр за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Частиною 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Працівник має право як на укладення трудового договору, так і на розірвання трудових відносин з власної ініціативи. Для звiльнення працiвника без поважних причин обов`язковою умовою є письмове попередження роботодавця за два тижнi до звiльнення. У такому разi роботодавецъ зобов`язаний звiльнити працiвника у встановленому порядку.
Приписи ст. 22 КЗпП України та ст. 43 Конституції України забороняють будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладанні, зміні та припиненні трудового договору.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
У даному випадку, враховуючи, що Приватне підприємство «Національна будівельна компанія» має єдиного засновника, яким є ОСОБА_3 , а також положення Статуту (п. 4.1. 4.3.), які не передбачають скликання загальних зборів, звільнення директора здійснюється на підставі рішення власника про звільнення керівника.
Власником підприємства у розумінні ст. 38 КЗпП України та трудового законодавства в цілому, вважається особа, яка створила підприємство, тобто засновник (засновники). Залежно від організаційно-правової форми підприємства, власником може бути засновник приватного підприємства, акціонери, учасники та ін.
Особливого порядку звільнення Позивача з посади директора Приватного підприємства «Національна будівельна компанія» статутом не передбачено.
Відтак, Позивачем виконано всі вимоги законодавства та внутрішніх документів Приватного підприємства «Національна будівельна компанія» щодо процедури звільнення за власним бажанням, направлено заяву на поштову адресу засновника Приватного підприємства «Національна будівельна компанія» ОСОБА_3 про намір звільнитися з посади директора за власним бажанням згідно із ст. 38 КЗпП України.
Натомість, законні вимоги позивача щодо звільнення залишились нерозглянутими, у зв`язку з чим порушені права та інтереси позивача, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань продовжують міститись відомості про те, що позивач є керівником Приватного підприємства «Національна будівельна компанія».
Матеріалами справи підтверджується і судом встановлено, що позивач висловив у формі направлення заяви своє бажання звільнитися із займаної посади директора Приватного підприємства «Національна будівельна компанія».
Звільненню ОСОБА_1 перешкоджає відсутність рішення власника, яке не приймається з незалежних від Позивача причин, такі порушені права мають бути відновлені в судовому порядку, зокрема шляхом припинення трудових відносини ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з Приватним підприємством «Національна будівельна компанія» (ідентифікаційний код 32437683), на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України у зв`язку із звільнення за власним бажанням з посади директора вказаного підприємства.
Відповідно до п.13 ч.2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі, підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
У ч. 1 ст. 25 цього Закону визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. В зазначеній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що у разі визнання трудових відносин припиненими внаслідок розірвання трудового договору на підставі рішення суду, повноваження директора припиняються, підприємство зобов`язується провести державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру.
Факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
При цьому, відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі про керівника вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою у відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Факт невнесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань порушує права позивача, оскільки вона позбавлена можливості вільно обирати працю, як це передбачено ст. 43 Конституції України.
У зв`язку з вищезазначеним, необхідним після прийняття рішення про припинення трудових відносин є виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про керівника та підписанта ОСОБА_1 , щоб остаточно припинити трудові відносини, а тому в цій частині, вважаємо, вимоги також підлягають задоволенню.
Таким чином, даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти на обґрунтування позовних вимог,
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційне до суми задоволених вимог в розмірі 1 937,92 грн.
Керуючись ст.ст. 12,76,77,78,79,80,81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст. 43 Конституції України, ст. ст. 22, ст. 38 КЗпП України п.13 ч.2 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Національна будівельна компанія», третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради- задовольнити в повному обсязі.
Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з Приватним підприємством «Національна будівельна компанія» (ідентифікаційний код 32437683).
Виключити інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) як керівника (директора) Приватного підприємства «Національна будівельна компанія» (ідентифікаційний код 32437683) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Стягнути з Приватного підприємства «Національна будівельна компанія» (ідентифікаційний код 32437683) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 1 937,92 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: