Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2024 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

секретар судового засідання Матієць Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 125/2386/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 08.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 5037594 в електронній формі. За цим договором відповідач отримав позику у розмірі 10000 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його банківську картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,805 % від суми кредиту за кожен день користування та 1,90% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення позики (відповідні ставки зазначені у п. 1.5.2. та п. 1.5.1. договору). Станом на 25.05.2023 відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 5037594 від 08.11.2021. 10.04.2023 ТОВ «Авентус Україна» передало право вимоги за договором № 5037594 від 08.11.2021 ТОВ "УМ Факторинг"у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу № 10.04/23-Ф від 10.04.2023. Відповідно до діючого договору право вимоги, на якому ґрунтується цей позов, передане позивачу згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10.04.2023. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 32515 грн. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит та понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

З огляду на положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, ураховуючи, що він скористався своїми процесуальними правами.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій вказав, що підтримує наданий раніше відзив, просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

14.02.2024 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позов визнає частково, у частині тіла кредиту 10000 грн визнає, у іншій частині щодо стягнення відсотків не визнав позовні вимоги та просив відмовити у їх стягненні, так як він військовослужбовець та звільняється від сплати відсотків. Як доказ до матеріалів справи додав довідку, що на даний час перебуває на військовій службі та посвідчення НОМЕР_2 .

Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву представника позивача, відзив відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 08.11.2021 був укладений договір про споживчий кредит № 5037594 за допомогою підпису, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до пункту 1.3, 1.4 договору кредит надається у загальному розмірі 10000 грн, строком на 30 днів.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 3.1 договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

Із п. 4.1 цього ж договору слідує, що кредит може бути пролонговано, зокрема в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) договору.

Згідно з п. 4.3.1 договору, у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів постіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

ТОВ "Авентус Україна" були виконані взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 5037594 від 08.11.2021.

Рух коштів за рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 і користування відповідачем кредитними коштами підтверджується наданою АТ "Державний ощадний банк України" випискою за рахунком на виконання вимог ухвали суду від 15.12.2023.

На виконання вимог ухвали суду від 03.06.2024 АТ "Державний ощадний банк України" надано суду виписку за рахунком за карткою № НОМЕР_1 за період з 07.11.2021 по 21.11.2021, яка належить ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що 08.11.2021 було здійснено зарахування переказу на картку у сумі 10000 грн.

10.04.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "УМ Факторинг" укладено договір факторингу № 10.04/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" відступило ТОВ "УМ Факторинг" право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за договором про споживчий кредит № 5037594 від 08.11.2021.

Відповідно до реєстру боржників № 1 від 10.04.2023 до договору факторингу № 10.04/23-Ф ТОВ "УМ Факторинг" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості договором про споживчий кредит № 5037594 від 08.11.202, заборгованість складає 32515 грн, з яких: 10000 - сума кредиту, 22515 - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 06.02.2018 відповідач є учасником бойових дій та відповідно користується певними пільгами для таких осіб.

Довідкою Військової частини НОМЕР_3 від № 182 від 09.04.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Аналізуючи наведене та норми цивільного законодавства про правочини і договір, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014 статтю 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно з положеннями Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 та триває по теперішній час.

Також суд бере до уваги, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан, неодноразово продовжено строк його дії, останній - на підставі Указу Президента України № 469/2024 з 12.08.2024 на 90 діб.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Наявними у справі доказами доведено, що позикодавець виконав своє зобов`язання за договором споживчого кредиту та надав відповідачу кредитні кошті згідно умов договору.

Факт отримання відповідачем грошових коштів на наявність боргу за тілом кредиту у розмірі 10000 грн підтверджується, розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як військовослужбовець згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати відсотків за кредитним договором.

Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує із відповідача на користь позивача 10000 грн боргу за договором про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 832,04 грн (позов задоволено на 31 %, сплачена сума судового збору - 2684 грн; 2684 х 31 % = 832,04 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265, 273, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 5037594 від 08.11.2021 у сумі 10000 грн (десять тисяч гривень),

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" судовий збір в сумі 832,04 грн (вісімсот тридцять дві гривні чотири копійки).

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факто-ринг" (вул. Ризька, 73-Г, офіс 7/1, м. Київ, 04060, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 01.11.2024.

Суддя