Справа № Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/3279/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м.Львів

Справа № 462/3641/23

Провадження № 22-ц/811/3279/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Салата Я.І.

розглянув апеляційні скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 16 жовтня 2023 року у складі судді Ліуша А.І., у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

16 травня 2023 року АТ КБ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення боргу. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору від 7 жовтня 2008 року, ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 36 565 швейцарських франків на строк до 1 жовтня 2019 року з процентною ставкою 14,95 відсотків річних. Вказує, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов?язань за кредитним договором, 7 жовтня 2008 року укладено договір поруки між позивачем та ОСОБА_4 (яка згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , змінила прізвище на ОСОБА_5 ). Зазначає, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2011 року стягнуто з відповідачів заборгованість за договором позики. Станом на день звернення до суду з цим позовом рішення суду виконано частково, шляхом стягнення 250 швейцарських франків з 39 444, 30 швейцарських франків. Просить стягнути з відповідачів на користь банку 3% річних за період з 1 травня 2020 року по 14 березня 2023 року, в розмірі 3 472, 72 швейцарських франків.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 2136 швейцарських франків, що станом на день розгляду справи еквівалентно 85 652, 21 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили АТ «Універсал Банк» та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

АТ «Універсал Банк» просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вказує, що частково задовольняючи позов та стягнувши з відповідачів заборгованість в розмірі 2 136 швейцарських франків, суд ухвалив стягнути ці кошти в гривневому еквіваленті. Вважає, що при постановленні рішення суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки банк не просив суд стягувати з відповідачів заборгованість із зазначенням гривневого еквіваленту. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2011 року до стягнення підлягає сума боргу не в національній валюті України - гривні, а як вказано в резолютивній частині рішення, стягненню підлягає сума в швейцарських франках. Укладення договору на виконання договірних зобов`язань, зокрема, позики у іноземній валюті не суперечить законодавству України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику. Суд першої інстанції повинен був стягнути 3% річних у валюті заборгованості без зазначення гривневого еквіваленту. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Відповідно до ст. 1049 ЦК України належним

виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не вусіх випадках та безумовно в національній валюті України.АТ «Універсал Банк» просить стягнути 3% річних не за невиконання умов кредитного договору, а за невиконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №2-866/11 від 11 листопада 2011 року за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яким стягнуто солідарно з відповідачів в користь позивача заборгованість за кредитним договором №058-2008-2865 від 7 жовтня 2008 року в сумі 39 444,30 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на

дату розрахунку еквівалентно 270 453,79 грн., та 1 820 грн. судових витрат.Таке рішення набрало законної сили 2 березня 2012 року. Стверджує, що відповідач порушив грошове зобов`язання та, знаючи про наявність судового рішення, не виконував його, тому в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних на підставі до ст. 625 ЦК України.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові щодо ОСОБА_1 .Вказує, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі № 2-866/11 від 11 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 2 березня 20212 року, стягнуто із відповідачів в користь позивача по кредитному договору №058-2008-2865 від 7 жовтня 2008 року борг в розмірі 39 444,30 швейцарських франків. Судом було видано виконавчі листи для виконання рішення. Постановою Львівського апеляційного суду від 27 березня 2023 року у вказаній справі встановлено, що з долучених відповідей Залізничного ВДВС вбачається, що виконавчі провадження з виконання виконавчих листів у справі №2-866/2011, виданих 14 березня 2012 року закінчені 27 червня 2014 року та 23 грудня 2014 року. У виконавчому провадженню №40525315 щодо боржника ОСОБА_4 стягувач звертався за інформацією наприкінці 2017 року, тобто по закінченню трьохрічного строку, а потім січні 2022 року, а по виконавчому провадженню щодо боржника ОСОБА_3 стягувач почав цікавитися ходом виконавчого провадження у січні 2022 року, незважаючи на те, що таке завершено у грудні 2014 року. У постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що з моменту видачі виконавчих листів (14 березня 2012 року) та пред`явлення їх до виконання, з врахуванням дат завершення виконавчих проваджень та дати звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчих документів (23 вересня 2022 року) матеріали справи не містять доказів, що заявником у розумні строки вживались дії для реалізації своїх прав з виконання рішення суду. Зазначає, що з часу закінчення у Залізничному відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виконавчого провадження 27 червня 2014 та 23 грудня 2014 року стягувач не цікавився ходом виконавчого провадження у строки, визначені Законам України «Про виконавче провадження». Вказує, що банк 8 років не цікавився поверненням присудженого рішенням суду боргу. Відповідачі вважали, що їх борг за вказаним кредитним договором та рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 2 березня 20212 року, є прощеним кредитором. Правових підстав для стягнення передбачених ст. 625 ЦК України 3% річних немає. Суд першої інстанції не застосував ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що договір поруки було укладено з ОСОБА_4 , згідно якого, порука припиняється з припиненням всіх зобов?язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою. Оскільки позивачем подано позов до поручителя ОСОБА_4 , після спливу 6 місяців з моменту виникнення заборгованості по кредиту та подав позов в даній справі через понад 13 років, то правовідносини позивача та поручителя є припиненими, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 .

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору №058-2008-2865 від 7 жовтня 2008 року в розмірі 39 444, 30 швейцарських франків, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 270 453, 79 грн., та судові витрати в розмірі 1820 грн.

Банком до позовної заяви надано розрахунок 3% річних на загальну суму 3 472, 72 швейцарських франків, за період з 1 травня 2020 року по 14 квітня 2023 року.

Постановою Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 27 березня 2023 року АТ «Універсал Банк» відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для його пред`явлення до виконання у справі №2-899/2011 року за заявою АТ «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа для стягнення боргу з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 цього Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідачів.

Встановлено, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 правовий аналіз ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за весь час прострочення.

У постанові Верховного Суду від 6 серпня 2018 року у справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2011 року, до стягнення підлягає сума боргу саме в національній валюті України - гривні, за період часу, протягом якого відповідачами вказане рішення суду не було виконано, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилась внаслідок девальвації, таким чином позивач вправі вимагати від відповідачів застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат.

Згідно із постановою Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 405/5535/16-ц доводи касаційної скарги про те, що до виниклих правовідносин не застосуються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині стягнення індексу інфляції, оскільки інфляційні витрати не нараховуються на зобов`язання в іноземній валюті, а між сторонами у справі договір позики укладений саме в іноземній валюті, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду у грошовій одиниці України - у гривні.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановлено, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2011 року залишається не виконаним.

Суд першої інстанції вірно не погодився з періодом стягнення заборгованості з 1 травня 2020 року по 14 квітня 2023 року, та посиланням банку на те, що тільки в разі прострочення позичальником саме за договором відповідно до якого позичальнику було надано кредит, позикодавець не вправі стягувати 3 % річних, а оскільки в даному випадку, позивач просить стягнути 3 % річних за невиконання рішення Залізничного районного суду м. Львова, то його вимоги підлягають до задоволення.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє станом на день розгляду справи.

17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Є встановленим, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2011 року є наслідком невиконання відповідачами саме кредитного договору від 7 жовтня 2008 року, тому, до нього застосовуються положення Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за період з 1 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року, в розмірі 2 136 швейцарських франків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2024 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк