печерський районний суд міста києва
23 січня 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Литвинової І. В.,
при секретарі судових засідань Орел А. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення холодної і гарячої води,
І. Позиція сторін у справі.
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив солідарно стягнути з відповідачів суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі суму заборгованості на загальну суму 76 838, 08 грн, з яких сума за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 60 496, 63 грн, 3 % річних - 2 472, 42 грн, інфляційні втрати - 13 869, 03 грн, витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684, 00 грн і 35, 00 грн за отримання послуг з надання відомостей з Державного реєстру речових прав.
В обґрунтування вказано, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , не відмовляючись від надання таких послуг, у тому числі з 01 грудня 2018 року по 30 червня 2023 року, але не сплатили за користування за вказаний період. Внаслідок цього виникла заборгованість у розмірі 76 838, 08 грн.
Відзиви від відповідачів до суду не надходили.
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.
14 вересня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 18 вересня 2023 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
18 вересня 2023 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи, а 22 вересня 2023 року - на судовий запит від 19 вересня 2023 року, поданий згідно з частиною шостою статті 187 ЦПК України, отримано відповідь з інформацією з Реєстру територіальної громади /а. с. 36, 39/.
25 вересня 2023 року ухвало суду відкрито провадження у справі, для розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін у судове засідання та задоволено клопотання про витребування одказів у частині витребування інформації у Київському міському бюро технічної інвентаризації /а. с. 40-41/.
03 листопада 2023 року на електронну поштову скриньку суду надійшла відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів з КМБТІ /а. с. 59-63/.
23 січня 2024 року представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачі, їхні представники у судове засідання, про час, дату і місце проведення якого повідомлялися належним чином шляхом направлення засобами поштового зв`язку судової кореспонденції за адресою зареєстрованого / задекларованого місця проживання, що є одночасно і місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу якого виник спір, не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомлено. Судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресатам, у зв`язку із відсутністю адресатів за вказаною адресою, як вказано у довідці АТ «Укрпошта» форми 20 /а. с. 54, 54 «а»/.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали, сторона позивача не проти ухвалення рішення суду у заочному порядку.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі рішення та задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
ІІІ. Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є зареєстрованими / мають задеклароване місце проживання за адресою: квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , згідно з договором купівлі-продажу квартири від 30 березня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сердюк Н. А. зі зареєстрованого за № 4-2604, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 /а. с. 62-63/.
26 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), який доповнено новими частинами.
Так, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, якою визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, ще договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), ще укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання є договором приєднання.
05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) опубліковано повідомлення пре публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерне компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерне компанія «Київводоканал», який є виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).
Повідомленням визначено, що фізична особа (власник / квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, ще ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору.
Також повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг : централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова мас бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.
Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодно води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі договору оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачів не надходило.
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.
Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у ст. 17 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», належить в тому числі обов`язок своєчасної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку. Отже з моменту набуття у власність квартири у відповідача виник обов`язок нести витрати на утримання квартири, в тому числі сплачувати вартість комунальних послуг.
Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у прав спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя ст. 9 Закон України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до частини першої ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або і повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до частини першої ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та замін вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідно комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.
Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строї міжповірочного інтервалу.
Розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку був встановленні розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державно адміністрації) від 30 вересня 2019 року № 1716 для відповідного будинку у розмірі 5,80 грн щоквартально, однак він не сплачений відповідачем, внаслідок чого борг складає 40,60 грн.
Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII викладено у новій редакції Закон Україні «Про житлово-комунальні послуги».
Новою редакцією Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (введеною в дію 01 травня 2019 року) змінено класифікацію комунальних послуг і єдиним видом комунальних послуг, ще надаються суб`єктом господарювання в сфері питного водопостачання є централізоване водопостачання та централізоване водовідведення.
Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено прийняття співвласниками багатоквартирних будинків рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону, яким визначено такі моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг.
За приписами статті 7 Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 9 Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оплати житлово-комунальних послуг, згідно з яким:
- споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором;
- споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору;
- за бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг;
- дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг;
- структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону;
- споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону.
Наведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690, згідно з пунктами 24 і 25 яких споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення договору. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Відповідно до наданого представником позивача довідки та розрахунку заборгованості станом на 30 червня 2023 року, відповідачі у період з 01 грудня 2018 року по 30 червня 2023 року не сплачують надані позивачем житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 60 496, 63 грн.
На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості ними не оспорюється.
Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора обов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга ст. 625 ЦК України).
Через це, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачі зобов`язані сплатити на користь позивача також суму 3 % річних у розмірі 2 472, 42 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 869, 03 грн.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
V. Розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись
ст.ст. 3, 8, 21, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,
ст.ст. 1-22, 322, 360, 526, 530, 543, 611, 625 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280-282, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення холодної і гарячої води задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І. В. Литвинова