ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м.Суми

Справа №574/249/23

Номер провадження 22-ц/816/1040/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Думал Ольги Сергіївни,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Думал Ольгою Сергіївною,

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 23 січня 2024 року у складі судді Гука Т.Р., ухваленого в м. Буринь Сумської області, повний текст якого виготовлено 26 січня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Думал О.С., звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки розміром 3,7533 га, кадастровий номер :06:002:0128 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області. Право власності підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ №364355 виданого Буринською райдержадміністрацією 10 лютого 2009 року. У 2017 році позивачем з ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки на строк до 2022 року.

У 2022 році у зв`язку з закінченням строку договору оренди земельної ділянки він звернувся до відповідача з вимогою повернути йому земельну ділянку. Однак, 20 грудня 2022 року на електронну пошту відповідачем було надіслано копію договору оренди землі № 338 від 01 січня 2018 року, за яким він передав в оренду відповідачу земельну ділянку площею 3,7533 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :06:002:0128 на строк до 31 грудня 2025 року та копію акту приймання-передачі об`єкта оренди від 01 січня 2018 року, копію Витягу з державного реєстру речових прав про реєстрацію права оренди земельної ділянки дата державної реєстрації 19 вересня 2019 рік.

Вказаний договір та акт приймання-передачі землі він не підписував і про його існування дізнався лише 20 грудня 2022 року.

На підставі викладеного, просив зобов`язати ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ» повернути йому земельну ділянку розміром 3,7533 га, кадастровий номер :06:002:0128 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 23 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Будучи незгодним із судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Думал О.С., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, натомість помилково застосував до спірних правовідносин постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц.

Зазначає, що було встановлено, що договір оренди землі, датований 01 січня 2018 року ним не підписувався, акт приймання-передачі є наслідком укладення договору оренди, а не підставою для передачі земельної ділянки в користування.

Вказує на відсутність підстав вважати про виконання відповідачем умов договору оренди землі від 01 січня 2018 року, зокрема сплати орендної плати в 2020-2022 роках. Певні кошти від відповідача надходити у 2020 році.

ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, просить рішення суду залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,7533 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області кадастровий номер :06:002:0128 (а.с.15-16).

01 січня 2018 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ» було укладено договір оренди землі, за умовами якого останній прийняв в строкове платне користування, земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :06:002:0128 загальною площею 3,7533, в тому числі рілля 3,7533 га.

Відповідно до п.8 договору даний договір укладено до 31 грудня 2025 року.

Пунктом 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 10970, 02 грн., що становить 10% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Пунктам 21 договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку на підставі акту приймання-передачі у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п. 39 Договору).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 21 червня 2019 року, державним реєстратором Московської сільської ради Липоводолинського району, Сумська обл. Магаляс Р.Г., на підставі договору оренди землі серія та номер 338 виданого 01 січня 2018 року внесено запис під індексним номером 47455754 про реєстрацію за ТОВ «РАЙЗ -ПІВНІЧ» права оренди вищевказаної земельної ділянки, строк дії до 31 грудня 2025 року, з правом пролонгації (а.с.12-13).

01 січня 2018 року між орендодавцем: ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ» було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0128 ( а.с.11).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних та достатніх доказів на підтвердження укладення у 2017 році між сторонами договору оренди спірної земельної ділянки позивачем не надано, однак останній відповідно до акта приймання-передачі земельної ділянки від 01 січня 2018 року передав належну йому земельну ділянку відповідачу в користування, за що від нього протягом тривало часу отримував орендну плату, що свідчить про виконання договору оренди від 01 січня 2018 року обома сторонами, то такий договір не може вважатись неукладеним та підстави для повернення позивачу спірної земельної ділянки відсутні.

Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

У постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

ОСОБА_1 звернувся з позовом про зобов`язання відповідача повернути йому земельну ділянку розміром 3,7533 га, кадастровий номер :06:002:0128, посилаючись на те, що договір оренди землі він не підписував та не укладав.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) зробив висновок про те, що «належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім».

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляв. У зв`язку із цим відсутні підстави для кваліфікації договору оренди спірної земельної ділянки від 01 січня 2018 року, як неукладений.

Тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , з урахуванням мотивів викладених у цій постанові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Думал Ольгою Сергіївною, задовольнити частково.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 23 січня 2024 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 28 серпня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова