Справа №522/4303/24-Е
Провадження №2-др/522/144/24
29 жовтня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши на підставі наявних матеріалів заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Токовенка Олексія Володимировича про ухвалення додаткового рішення,-
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) та компенсації витрат на проведення ремонтних робіт та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про компенсацію витрат на проведення ремонтних робіт та стягнення витрат, понесених на утримання нерухомого майна.
Рішенням суду від 30 вересня 2024 року позовну заяву та зустрічну позовну заяву залишено без задоволення.

07 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Токовенка Олексія Володимировича про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 58 500,00 гривень.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року заяву прийнято до розгляду. Засідання по справі призначено на 17 жовтня 2024 року.

17 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Колеснікова Івана Леотійовича про відкладення розгляду справи.

17 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Колеснікова Івана Леотійовича, у якому заявник просив відмовити у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 17 жовтня 2024 року учасники справи - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання адвоката Колеснікова Івана Леонтійовича про відкладення розгляду справи задоволено. Засідання по справі відкладено на 29 жовтня 2024 року.

28 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Колеснікова Івана Леотійовича, у якому заявник просив відмовити у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

29 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_1 - адвоката Токовенка Олексія Володимировича надійшли письмові пояснення, у яких заявник просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, а також долучити до матеріалів справи докази направлення копії заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

29 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Токовенка Олексія Володимировича про розгляд справи без участі.

У судове засідання, призначене на 29 жовтня 2024 року учасники справи - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи - не надходило.

У зв`язку з неявкою учасників справи, ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

01 квітня 2024 року між АО «МІЖНАРОДЖНА ПРАВОВА БЕЗПЕКА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, за яким АО зобов`язалося надавати клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

01 квітня 2024 року між АО «МІЖНАРОДЖНА ПРАВОВА БЕЗПЕКА» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги б/н від 01.04.2024 року, якою було погоджено розмір винагороди (гонорару) за договором та порядок її оплати.

Відповідно до п.1.1 Додаткової угоди, гонорар виконавця за здійснення представництва та захисту клієнта у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) та компенсації витрат на проведення ремонтних робіт визначається з розрахунком вартості однієї роботи адвоката у розмірі 3 500,00 гривень.

У п.1.2. Додаткової угоди вказано, що у разі прийняття рішення на користь клієнта, виконавець має право на додаткову винагороду (гонорар успіху) у розмірі 20 000,00 гривень.

Згідно п.1.3. Договору, винагорода сплачується протягом 180 днів з моменту підписання акту приймання-передачі.

Зі змісту ордеру на надання правової допомоги від 01.04.2024 року вбачається, що АО уповноважило адвоката Токовенка Олексія Володимировича на представництво інтересів ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги від 01.04.2024 року.

З акту виконаних робіт (наданих послуг) вбачається, що адвокатом було надано наступні види послуг:

- консультація клієнта, узгодження правової позиції - 3 500,00 гривень (1 година витраченого часу);

- підготовка та направлення заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 3 500,00 гривень (1 година витраченого часу);

- підготовка та подання відзиву на позовну заяву - 17 500,00 гривень (5 годин витраченого часу);

- участь адвоката у с/з 29.05.2024 року - 3 500,00 гривень (1 година витраченого часу);

- участь адвоката у с/з 24.06.2024 року - 3 500,00 гривень (1 година витраченого часу);

- участь адвоката у с/з 10.07.2024 року - 3 500,00 гривень (1 година витраченого часу);

- участь адвоката у с/з 30.09.2024 року - 3 500,00 гривень (1 година витраченого часу);

- гонорар успіху - 20 000,00 гривень.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У відзиві на первісну позовну заяву зазначає про те, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть подані протягом 5-ти днів з моменту ухвалення рішення.

Рішення у справі було ухвалено 30 вересня 2024 року.

Заява про ухвалення додаткового рішення була направлена через електронний суд 04 жовтня 2024 року та зареєстрована судом 07 жовтня 2024 року, тобто, заявник звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в строк, встановлений ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 30.09.2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, а тому, керуючись п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд доходить до висновку про наявність підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом первісних позовних вимог.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

На думку суду, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості з огляду на наступне.

Щодо витрат на проведення консультації та узгодження позиції з клієнтом, то на думку суду такі витрати є виключною ініціативою представника, оскільки, хоча і позивач брав участь у судових засіданнях, проте, власну позицію щодо справи - не висловлював, відзив на позовну заяву та інші процесуальні документи складалися безпосередньо представником, будь-яких заяв або клопотань ОСОБА_1 самостійно - не подалава. Будь-яких доводів на підтвердження того, що надання такої послуги як консультація не є невідворотною та неминучою -надано не було. Окрім того, у змісті заяви про ухвалення додаткового рішення та акті приймання передачі не розкрито з приводу якого саме питання (яких документів) надавалася така консультація. Тому, суд вважає, що підстави для відшкодування витрат за зазначену послугу - відсутні.

Щодо витрат підготовка та направлення заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд зазначає наступне.

01 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява з запереченнями представника відповідача - адвоката Токовенко Олексія Володимировича проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у якій заявник просить здійснювати розгляд справи №522/4303/24-Е за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) та компенсації витрат на проведення ремонтних робіт в порядку загального позовного провадження для правильного врегулювання спору.

Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року у задоволенні заяви - відмовлено. Ухвалою встановлено, що із урахуванням ціну позову та незначної складності справи, значення справи для сторін, обраного позивачем спосіб захисту, враховуючи той факт, що судом не встановлено наявності підстав для здійснення допиту свідків на момент постановлення ухвали, а кількість доказів у справі - незначна, справа не становить значного суспільного інтересу розгляд справи можна здійснити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Тому, із урахуванням того, що подання зазначеного клопотання було виключної ініціативою представника відповідача за первісним позовом, а судом не встановлено підстав для його задоволення у зв`язку із необґрунтованістю та можливістю здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд погоджується із позицією представника позивачів за первісним позовом про те, що такі витрат не підлягають відшкодуванню.

Щодо витрат на складання відзиву, то суд зазначає, що сам відзив не є значним за обсягом, та складається з 5-ти аркушів. Додатком до нього є лише ордер, тобто, представником відповідача за зустрічним позовом не вживалося будь-яких заходів задля отримання доказів, на підтвердження своєї позиції, викладеної у відзиві.

Суд звертає увагу на те, що зазначена категорія справ характеризується низьким рівнем складності, правовідносини у цій достатньо врегульовані чинним законодавством, яке характеризується єдністю та сталістю. Судова практика у цій сфері узгоджена між собою, що не вимагає від представника витрати значного часу для її пошуку та/або узгодження правових позицій.

На думку суду, справа не становить значного суспільного інтересу, та впливає виключно на інтереси трьох осіб - позивачів та відповідача..

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що вартість послуги із складання та подання позовної заяви, яка б відповідала критерію співмірності, розумності та справедливості становить 1 500,00 гривень.

Щодо витрат на участь у судових засідання, то суд зазначає наступне.

Представник позивача брав участь у наступних засіданнях: 29.05.2024 року; 24.06.2024 року; 10.07.2024 року; 30.09.2024 року.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року надати можливість Токовенку Олексію Володимировичу брати участь судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку «ВКЗ» за посиланням - https://vkz.court.gov.ua/.

У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивачів посилається на те про те, що оскільки представник відповідачки брав участь у судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції, то була відсутня потреба у витрачанні часу на дорогу до суду.

Суд погоджується із зазначеним, та вважає, що витрати на участь у судових засіданнях - не обґрунтовані та не відповідають критерію співмірності.

Наступні судові засідання по справі на думку суду були короткочасними: 29.05.2024 року та 24.06.2024 року (тривали близько 15-ти хвилин, що підтверджується протоколами судових засідань, а тому, грошовою сумою, яка б відповідала критерію розумності та співмірності за надані послуги є 500,00 гривень, за кожне судове засідання.

Засідання по справі, що відбулося 10.07.2024 року та 30.09.2024 року тривало більше 30 хвилин, проте, менше години, що підтверджується протоколом судового засідання по справі, а тому, грошовою сумою, яка б відповідала критерію розумності та співмірності за надані послуги є 1 000,00 гривень за зазначене судове засідання.

За таких обставин, загальний розмір витрат на участь у судових засіданнях становить 3 000,00 гривень.

Щодо гонорару успіху, суд зазначає наступне.

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Так, дійсно, сторонами погоджено, що розмір гонорару успіху у разі винесенні рішення на користь клієнта становить 20 000,00 гривень.

Суд враховуючи те, що для досягнення успіху під час розгляду первинної позовної заяви представником позивача було складено лише відзив на позовну заяву, будь-яких інших заяв та клопотань, які б впливали на вирішення справи (долучення доказів, витребування доказів, призначення експертизи, виклик свідків) до суду не подавались, беручи до уваги факт того, що представником відповідача заявлялося без належного на те правового обґрунтування заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає, що заявлений представником відповідача розмір гонорару успіху - не відповідає критеріям розумності, та приходить до висновку про те, що 1 500,00 гривень буде тією сумою, яка буде розумною, співмірною та власне пропорційною діям представника відповідача, які були вжиті ним задля досягнення успіху у справі.

Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про те, що сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка була б невідворотною та неминучою, відповідала критеріям співмірності, розумності та справедливості та яка підлягає стягненню з позивачів є грошова сума у розмірі 6 000,00 гривень.

Щодо посилання представника позивачів на те, що заява про ухвалення додаткового рішення не містила не містить доказів направлення заяви учасникам справи, то суд зазначає про те, що така заява була подана через підсистему Електронний суд, а тому, Колесніков Іван Леонтійович будучи адвокатом (для даної категорії осіб реєстрація електронного кабінету в ЄСІТС - обов`язкова) міг в будь-який час ознайомитися зі змістом заяви. Більше того, у додаткових поясненнях від 29.10.2024 року представником відповідачки надано копії поштових документів, датованих 04.10.2024 року, які підтверджують направлення заяви про ухвалення додаткового рішення позивачам засобами поштового зв`язку. Згідно відомостей, отриманих з сервісу перевірки статусу відправлень ТОВ «ПОШТОВА СЛУЖБА «Е-ПОСТ», позивачі отримали зазначені відправлення 14.10.2024 року.

Тому, зазначені доводи під час вирішення питання про розподіл судових витрат не беруть судом до уваги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 270, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Токовенка Олексія Володимировича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 13 листопада 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.

29.10.2024