печерський районний суд міста києва
пр. № 2-о-342/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за заявоюАкціонерного товариства «Укртранснафта», заінтересована особа Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті ОСОБА_1 на тимчасово окупованій території,

УСТАНОВИВ:

10 червня 2024 року вказана заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 12 червня 2024, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Представник заявника у своїй заяві просив суд встановити факт смерті, яка настала на тимчасово окупованій території, ОСОБА_1 , котрий перебував у трудових відносинах з АТ «Укртранснафта», працюючи на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування електротехнічної групи з ремонту і експлуатації обладнання електротехнічної дільниці ЛВДС «Лисичанськ» АТ «Укртранснафта». Станом на сьогоднішній день трудові відносини залишаються не припиненими через відсутність належним чином оформленого свідоцтва про смерть ОСОБА_1 . У зв`язку з чим АТ «Укртранснафта» вимушено звернулося до суду із вказаною заявою.

Ухвалою судді від 18 червня 2024 року у справі відкрито провадження.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час, дату і місце судового розгляду належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання з процесуальних питань не надходили до суду.

Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд встановив наступні обставини і прийшов до наступного висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, заявник АТ «Укртранснафта» та померлий ОСОБА_1 перебували у трудових відносинах з 27 березня 2022 року, працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду електротехнічної групи з ремонту і експлуатації обладнання електротехнічної дільниці ЛВДС «Лисичанськ» АТ «Укртранснафта» /а. с. 14-21/.

Згідно з Наказом АТ «Укртранснафта» від 06 грудня 2022 року № 1386-К «Про призупинення дії трудових договорів» та у відповідності до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введенням воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 з 24 лютого 2022 року, тимчасовою окупацією території на якій знаходиться ЛВДС «Лисичанськ» та у її складі НПС «Великоцьк», НПС «Новоайдар», НПС «Луганська», неможливістю забезпечити працівників ЛВДС «Лисичанськ» роботою та неможливістю цих працівників виконувати свої функціональні (посадові) обов`язки або будь-яку іншу роботу (в тому числі дистанційно) на тимчасово окупованій території відповідно до доручень адміністрації Товариства, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовими договорами, у зв`язку з призупиненням виробничо-господарської діяльності ЛВДС «Лисичанськ» відповідно до наказу «Про призупинення виробничо-господарської діяльності окремих виробничих підрозділів АТ «Укртранснафта» від 31.08.2022 № 465 з 08 грудня 2022 року призупинено дію трудових договорів з працівниками ЛВДС «Лисичанськ», у тому числі з ОСОБА_1 .

Так званим «відділом записів актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції міністерства юстиції луганської народної республіки» 15 березня 2024 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лисичанськ, і складено актовий запис № 114 /а. с. 22/.

Згідно з пунктом 8 частини першої ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно з положеннями частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Таким чином, будучи померлим у м. Лисичанськ Луганської області, державна реєстрація смерті ОСОБА_1 не була проведена у відповідності до законодавства України. Станом на сьогоднішній день трудові відносини залишаються не припиненими через відсутність належним чином оформленого свідоцтва про смерть ОСОБА_1 . У зв`язку з чим АТ «Укртранснафта» вимушено звернулося до суду із вказаною заявою.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок необхідно розуміти у контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

У зв`язку з вищенаведеним суд зазначає, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. У цьому випадку такими документами є наданий представником заявника свідоцтво про смерть.

Оскільки реєстрація смерті громадянина України ОСОБА_1 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то суд вбачає наявність законних підстав встановити факт смерті у судовому порядку.

За приписами частини другої статті 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з частиною четвертої ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 24, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 293, 294, 315, 317, 319, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Лисичанськ Луганської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 12 листопада 2003 року Лисичанським МВ УМВС України у Луганській області), яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Лисичанськ Луганської області.

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідний актовий запис реєстрації смерті ОСОБА_1 до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, та видати свідоцтво про смерть..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова