1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/169/24 2/335/970/2024
про залишення позовної заяви без розгляду
19 серпня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Романько О.О.,
за участі секретаря судових засідань Корсунової Г.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю (квартирою) шляхом виселення,-
03.01.2024 позивач ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю (квартирою) шляхом виселення.
16.01.2024 позовна заява була залишена без руху.
Відповідно до ухвали від 31 січня 2024 року було відкрито провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.02.2024, яке було неодноразово відкладено з різних підстав.
18.07.2024 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.08.2024.
19.08.2024 через канцелярію суду надійшла письмова заява від позивача ОСОБА_4 про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
В судовому засіданні відповідачі та їх представник адвокат Железняк Л.В. не заперечували стосовно залишення позовної заяви без розгляду. Окремо представник відповідача вказала на те, що заява надійшла до початку судового розгляду та з неї вбачається, що позивач обізнана щодо наслідків такого її рішення про залишення позову без розгляду.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8).
Частиною 1 ст. 8 Конституції передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією й законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою (ст.2 закону «Про судоустрій і статус суддів»).
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи §1 ст.6 Конвенції, кожна держава-учасниця конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, мета яких не пустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим не має бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (п.59 рішення ЄСПЛ від 16.12.92 у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France»).
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Принцип диспозитивності є загальновизнаним принципом цивільного судочинства, відповідно до якого цивільні справи, за загальним правилом, порушуються, розвиваються, змінюються, переходять із однієї стадії процесу в іншу і припиняються під впливом, головним чином, ініціативи осіб, які беруть участь у справі.
Так, принцип диспозитивності в цивільному процесі це закріплення в нормах цивільного процесуального права положення про можливості осіб, що беруть участь у справі, розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, а також засобами їх захисту, які активно впливають на виникнення, рух та закінчення цивільного процесу з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
З заяви, яку до суду скерувала позивач вбачається, що вона вважає, що нею не отримані вчасно всі докази по справі та не долучені в тому обсязі, який би сприяв задоволенню позову. Вказала на те, що наслідки залишення позову без розгляду їй роз`яснені та зрозумілі.
Враховуючи, те, що відповідно до принципу диспозитивності пред`явлення позову це є правом позивача, приймаючи до уваги, що позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду, розгляд справи по суті не розпочато, тому суд дійшов висновку про задоволення такої заяви.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 257-261, 353-354 ЦПК України, суд,-
Заяву позивача ОСОБА_4 - задовольнити.
Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю (квартирою) шляхом виселення - залишити без розгляду.
Роз`яснити, що особа, позов якої було залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. О. Романько