Справа № 2/593/318/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В. М.

при секретарі судового засідання Осадці М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бережанах в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2024 року до суду, засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до позовної заяви позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» борг за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - в розмірі 22183,81 грн. Підставою позову в позовній заяві позивачем вказано невиконання відповідачкою обов`язку оплатити спожитий природний газ.

Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року відкрито спрощене провадження у вказаній справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 год. 00 хв. 21 жовтня 2024 року з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано в товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»»: дані отримані позивачем від Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу по об`єкту відповідачки, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з січня 2022 року по липень 2024 року включно. Роз`яснено товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»», що відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України суд у разі неподання з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, може відмовити у визнанні обставин, для з`ясування яких витребовувалися докази, може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами зміст яких встановлено, або, відповідно до п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України,постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення заяви.

Вказану ухвалу позивачем отримано 26 вересня 2024 року о 19:50:19, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Ухвалою від 21 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 14 год. 30 хв. 11 листопада 2024 року у зв`язку з тим, що у разі надіслання позивачем: дані отримані позивачем від Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу по об`єкту відповідачки, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з січня 2022 року по липень 2024 року включно, - 21 жовтня 2024 року у спосіб здачі на пошту, такі в силу необхідності певного часу для отримання судом до суду не надійшли.

Ухвалу суду від 21 жовтня 2024 року, позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» отримав 22.10.2024 18:01:19, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

В судове засідання 11 листопада 2024 року представниця позивача не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. 08 листопада 2024 року до суду надійшла заява представниці позивача відповідно до якої остання просить провести розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує, в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Також в судове засідання не з`явилася відповідачка, відзиву не подала, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

06 листопада 2024 року від позивача засобами електронного зв`язку надійшов лист з назвою «На виконання ухвали суду» в якому представниця позивача вказує:

«На виконання вказаної ухвали суду позивач направляє на адресу суду копію листа Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» № ТФ/100-104.2/919-24 від 20.08.2024 та витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан».

Разом з тим, позивач звертає увагу суду, що відповідно відповіді Операторі ГРМ Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», обсяг природного газу, переданий через інформаційну платформу Оператора ГТС України по побутовому споживачу з ЕІС Кодом 26 ХМ31А49101195W, є фактичним споживанням по газифікованому об`єкту, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.08.2024 р.».

До вказаного листа позивача, окрім листа Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» № ТФ/100-104.2/919-24 від 20.08.2024 додано лист Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» № ТФ/100-104.2/918-24 від 20.08.2024 відповідно до якого Тернопільська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» у відповідь на Ваш лист № 119/4.2.2-39767-2024 від 09.08.2024 надає довіку, якою підтверджується фактичне споживання природного газу споживача з ЕІС кодом 56ХМ31А49101195W. Додатком до вказаного листа вказано «Довідка про підтвердження фактичних обсягів». Не зважаючи на вказане цей додаток наданий суду не був.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), зокрема ним врегульовано, що таке житлово-комунальні послуги, коли вони мають оплачуватися.

Ч.1 ст. 2 вказаного Закону встановлено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Вказаному праву споживача кореспондує обов`язок споживача, передбачений п.5 ч.2 ст. 7 Закону, а саме: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до заяви про видачу судового наказу та п. 4.4 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі Договір) об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Згідно з абз.4 п. 4.4 Договору якщо постачання Споживачу здійснюється на умовах базової річної пропозиції, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу визначається на підставі даних Оператора ГРМ, визначених за договором розподілу природного газу в розрахунковому періоді.

Відповідно до позовної заяви позивач просить стягнути з: ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» борг за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - в розмірі 22183,81 грн.

Ч.4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, «Щодо застосування концепції негативного доказу у цивільному судочинстві» принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

У зв`язку з цим самого твердження заявника про те, що заборгованість ОСОБА_1 за спожитий природний газ становить 22183,81 грн. для прийняття рішення про стягнення на його користь такої заборгованості недостатньо.

Не зважаючи на вказане позивач до позовної заяви додав документ з назвою «Фінансовий стан», який складений та засвідчений представником позивача, який за своєю суттю не є доказом і підлягає перевірці судом. Окрім цього, відповідно до абз.4 п. 4.4 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, належним доказом про об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу відповідачкою за розрахункові періоди є відомості за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункових періодів, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до п.2, 4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Зважаючи на, те, що позивач, згідно з листом № ТФ/100-104.2/918-24 від 20.08.2024, отримав від оператора ГРМ - Тернопільської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» довідку, якою підтверджується фактичне споживання природного газу споживача з ЕІС кодом 56ХМ31А49101195W, однак не надав довідку оператора ГРМ якою підтверджується об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу по об`єкту відповідачки, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з січня 2022 року по липень 2024 року включно, - суд не має можливості на підставі належних доказів встановити, чи має позивач право вимоги до відповідачки, чи відповідають позовні вимоги заявлені позивачем істотним умовам договору, яка ступінь виконання умов договору їх сторонами, і прийти до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, або ж їх безпідставність.

Таким чином, у цій справі позивач використав концепцію негативного доказу, лише ствердивши, що у відповідачки наявна заборгованість за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборгованість відповідачки становить 22183,81 грн., однак доказів на підтвердження вказаного не надав.

Враховуючи вище вказане, суд не може зробити правильний висновок про наявність заборгованості відповідачки перед позивачем за спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та її розмір.

Ч.3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п.9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Зважаючи на те, що позивач не надав витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, вказану позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 13, 43, 257, 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її апеляційне оскарження.

СУДДЯ: