Провадження № 22-ц/812/1422/24 Головуючий суду першої інстанції Рапушевська О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року м. Миколаїв Справа № 479/714/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Травкіній В.Р.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Рапушевської О.В., в залі судового засідання в с-ще Криве Озеро, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту, що має юридичне значення ,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, зазначивши заінтересованою особою Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, де просила встановити факт, що вона у період з 03 січня по 27 лютого 1990 року т а з 27 лютого 1990 року по 13 червня 1994 року працювала в «Об`єднаній дирекції Кишинівській картонній фабриці та металобазі Держстандарту МРСР, що будувалися» та на « Кишинівському картонному комбінаті».

Заяву мотивовано тим, що досягнувши 60річного віку заявниця маєж право на пенсію за віком на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», разом з тим немає можливості отримати уточнюючу довідку для підтвердження страхового стажу роботи на вказаних підприємствах, оскільки вони знаходяться за межами України.

В Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю у трудовій книжки засвідчення періоду роботи підписом відповідальної особи та засвідченням цих записів печаткою непридатною для читання.

За відсутності можливості отримати уточнюючу довідку для підтвердження страхового стажу та з метою реалізації її права на отримання пенсії за віком необхідно встановити факт, що має юридичне значення.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2024 року провадження у справі закрито з підстав пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду мотивована тим, що в даних правовідносинах вбачається спір про право на призначення пенсії за віком, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично стосується рішень та дій управління Пенсійного фонду України, його посадових осіб щодо не призначення заявниці пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де посилаючись на передчасність її постановлення та неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції не врахував обставин викладених у заяві ОСОБА_1 , зокрема те, що рішення прийняте 03 квітня 2024 року носить тимчасовий характер до моменту доопрацювання зауважень, викладених у рішенні, а відтак оскаржувати рішення органу Пенсійного фонду за правилами адміністративного судочинства наразі немає підстав.

Більш того, у своїй ухвалі від 29 липня 2024 року Кривоозерський районний суд посилається на Постанову Верховного Суду у справі № 706/1637/16-ц від 08 жовтня 2008 року, з аналізу якої вбачається, що з метою підтвердження факту щодо трудового стажу особі необхідно звернутись до спеціально створеної Пенсійним фондом комісії. Однак, у даному рішенні мова йде про встановлення фактів щодо трудового стажу через спеціально створену Пенсійним фондом комісію для окремих категорій працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника на території України. А оскільки заявниці необхідно встановити факт трудового стажу за межами території України, вважає, що останній можливо встановити лише через суд.

Встановлення факту працевлаштування на підприємствах, які розташовані в Республіці Молдова має для неї юридичне значення, оскільки необхідно в подальшому для реалізації права на пенсій не забезпечення.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від заінтересованої особи не надходило.

Учасники справи у судові засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через засобу електронного зв`язку ОСОБА_1 надіслала заяву про розгляд справи без її участі. З огляду на зазначене, апеляційний суд, враховуючи приписи частини 2 статті 372 ЦПК України, розглянув справу без учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1 27 березня 2024 року після досягнення 60 років звернулася до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком.

03 квітня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення № 78 про відмову у призначенні пенсії з тих підстав, що до страхового стажу не можуть бути враховані періоди роботи згідно записів у трудовій книжці, оскільки записи внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах установах та організаціях від 20 червня 1974 року № 162, а саме:

- у період з 03 січня по 27 лютого 1990 року (записи про період роботи не засвідчено підписом відповідальної особи та печаткою підприємства;

- з 27 лютого 1990 року по 13 червня 1994 року (записи про період роботи засвідчено печаткою непридатною для читання).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною 1 статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу їй необхідно для здійснення нарахування та отримання пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Якщо вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження. Якщо провадження у такій справі вже було відкрито, то таке провадження підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

У справі, що розглядається, вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі вимог пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а саме постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18, від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18, від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц , від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц, від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що в окремому провадженні не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги, що посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 706/1637/16ц, де заявник намагався встановити трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи та організації без визначення правонаступника є помилковим, не впливає правильність судового рішення, за яким провадження у справі, що переглядається підлягаю закриттю з підстав, визначених у пункті 1 частині 1 статті 255 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 03 вересня 2024 року.