Провадження №2/712/550/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Яроша С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь 7 000,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувало кримінальне провадження № 0000106 від 18.06.2019 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК України.

У даному кримінальному провадженні до матеріалів провадження було приєднано в якості речових доказів, зокрема: мобільний телефон марки «Хіаоmі» синього кольору з сім картами мобільних операторів ПрАТ «Водафон» та ПрАТ «Київстар», imeil: НОМЕР_1 та imei2: НОМЕР_2 в чохлі золотистого кольору, який належить позивачу на праві власності.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.02.2022 у справі № 711/262/20 кримінальне провадження № 0000106 від 18.06.2019 по обвинуваченню позивача за ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.01.2023 у справі №711/262/20 (кримінальне провадження № 0000106 від 18.06.2019) частково задоволено клопотання про повернення речових доказів. Судом прийнято рішення про повернення позивачу мобільного телефону марки «Хіаоmі» синього кольору з сім картами мобільних операторів ПрАТ «Водафон» та ПрАТ «Київстар», imeil: НОМЕР_1 те іmеі2: НОМЕР_2 в чохлі золотистого кольору, які були вилучені як речові докази в кримінальному провадженні.

На виконання ухвали суду від 12.01.2023, заявою від 07.02.2023 позивач звернулася до Черкаського районного управління поліції з проханням повернути її особисті речі, в тому числі, мобільний телефон марки «Хіаоmі» синього кольору з сім картами мобільних операторів ПрАТ «Водафон» та ПрАТ «Київстар» imeil: НОМЕР_1 та іmеі2: НОМЕР_2 в чохлі золотистого кольору.

На вказану заяву позивач отримала відповідь (лист від 06.03.2023 № 46/Ш-284), що заява розглянуто та на даний час встановлюється місце знаходження її мобільного телефону та інших речей, що вилучалися як речові докази у кримінальному провадженні. У разі не встановлення місця знаходження речових доказів планується проведення службового розслідування з даного факту.

Листом від 05.04.2023 № 24/Ш-21 позивача повідомлено, що по факту зникнення речового доказу - мобільного телефону призначене службове розслідування, за результатами якого її буде поінформовано додатково.

Аналогічно, листом від 25.07.2023 № 46/Ш-1418 Черкаським РУП ГУ НП в Черкаській області повідомлено позивача про те, що на підставі наказу від 08.03.2023 № 147 проведено службове розслідування за фактом відсутності речових доказів в камері речових доказів по матеріалам кримінального провадження № 0000106 від 18.06.2019.

Позивач листом-заявою від 12.09.2023 звернулася на адресу ГУ НП в Черкаській області з вимогою повернути її мобільний телефон, який вилучався як речовий доказ, або ж відшкодувати його вартість (завдані збитки).

Листом від 19.09.2023 № 24/Ш-63 позивача повідомлено, що факт зникнення телефону підтверджений під час проведення службового розслідування в Черкаському РУП ГУ НП в Черкаській області. При цьому, роз`яснено, що відшкодування завданих матеріальних збитків до компетенції Слідчого управління ГУ НП в Черкаській області не входить.

Позивач вважає, що такими діями працівниками поліції порушені її майнові права та завдано моральної шкоди, а тому завдана матеріальна та майнова шкода повинна бути відшкодована відповідачем.

Стислий виклад заперечень відповідача

У запереченні на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивач невірно визначив Головне управління Національної поліції в Черкаській області відповідачем.

Вимоги про стягнення коштів Державного бюджету України пред`являються до Державної казначейської служби України (далі Казначейство), яка не є відповідачем по справі.

Головне управління Національної поліції в Черкаській області не уособлює собою державу Україна, а рахунки, відкриті виключно для забезпечення діяльності ГУНП в Черкаській області, не уособлюють собою Державний бюджет України.

Отже, стягнення шкоди відповідно до статті 1174 ЦК України здійснюється з державного бюджету України через Державну казначейську службу України, яка не є відповідачем по справі. Таким чином, позивачем обраний невірний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові, без надання оцінки іншим аргументам позову.

Відповідач вважає, що позивачем не зазначено в чому, за змістом та характером полягає спричинена їй моральна шкода, та якими саме незаконними діями (бездіяльністю) відповідача, чи відчувала вона взагалі негативні емоції, які і в чому вони виражалися, не довела причинно- наслідковий зв`язок між незаконними діями (бездіяльністю) та моральною шкодою. Позивачем не надано суду доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння їй душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідача, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, а також не надано доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків із оточуючими, погіршення стану здоров`я у зв`язку із подіями.

Позивачем не надано жодних доказів заподіяння їй моральної та матеріальної шкоди протиправними діями або бездіяльністю безпосередньо ГУНП в Черкаській області у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат майнового і немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправних дій або протиправної бездіяльності відповідача, передбачених частиною другою статті 23 ЦК України.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Стислий виклад пояснень третьої особи

У своїх поясненнях третя особа заперечує проти задоволення позову, виходячи з такого.

Велика Палата Верховного Суду у п. 43 постанови від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц зробила висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Крім того, в п. 44 вищезазначеної постанови Великої палати Верховного Суду зазначено, що Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. У п. 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц зазначено, що Казначейство та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Головне управління вважає, що належним захистом порушеного права позивача у разі задоволення судом його позовних вимог, буде стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Позивача визначеної судом суми відшкодування.

Третя особа вважає, що при вирішенні цього спору не підлягають застосуванню приписи ч. 1 ст. 1176 ЦК України, оскільки позивача не було незаконно засуджено, незаконно притягнено до кримінальної відповідальності, незаконно застосовано запобіжний захід, незаконно затримано, незаконно накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Натомість, згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана, зокрема, фізичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, передбачених статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Головне управління вважає, що позивачем не доведено факт наявності шкоди, а також її виникнення внаслідок дій працівників органів Національної поліції та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та відповідними діями працівників органів Національної поліції.

Позивачем не доведено, що розмір відшкодування втраченого майна становить саме 7 000,00 грн., оскільки не долучено документів про його вартість. Долучена фотокопія вартості телефону цієї ж моделі не може слугувати безумовною підставою для відшкодування матеріальної шкоди саме в цьому розмірі, оскільки йдеться про вартість нового телефону цієї моделі.

Щодо моральної шкоди третя особа зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази її настання, зокрема: висновок за результатами судово-психологічної експертизи, документи медичних закладів, показання свідків тощо.

Заперечення позивача на відзив та пояснення третьої особи

У відповіді на відзив позивач зазначила, що відповідач стверджує, що він є неналежним відповідачем, оскільки за заявленими вимогами, така відповідальність покладається виключно, на державу. Відповідачем у даному випадку має бути саме Головне управління Національної поліції України в Черкаській області, як орган, діями якого завдано шкоду, та в особі якого перед позивачем відповідає держава. ГУ ДКСУ ж в даному випадку - третя особа, оскільки в залежності від позитивного задоволення позову, воно має безпосередньо виконати рішення, перерахувавши з Державного бюджету на користь позивача усе присуджене йому.

Як зазначено у позові, передумовою завдання позивачу моральної шкоди стало завдання відповідачем моральної шкоди втрата належного позивачеві мобільного телефону та інших речей, що вилучались як речові докази у кримінальному провадженні. Характерно, що відповідачем жодним чином не заперечується завдання позивачу матеріальної шкоди, натомість, він акцентує увагу суду на заявленій позовній вимозі про стягнення моральної шкоди.

Позивач зазначає, що посадовими особами відповідача не було забезпечено належним чином зберігання її особистого (цінного) майна, яке було вилучено в якості речового доказу, тому можна прийти до висновку, що заподіяння тим самим їй значної матеріальної шкоди призвело, у свою чергу, до завдання їй моральної шкоди, яка виразилася у моральних (душевних) стражданнях, що були викликані, зокрема, незаконними діями поліцейських та вимушеними діями щодо звернення до суду із позовом про відшкодування завданої шкоди. А тому позивач вважає, що наявні правові підстави для відшкодування завданої моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1174 ЦК України.

Отже, через дії працівників органу поліції, що проявилися у недбалому ставленні до обов`язку забезпечити належне зберігання вилученого як речовий доказ, майна, позивачу завдано збитків внаслідок незбереження цього майна.

Вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для відшкодування завданої їй матеріальної та моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1174 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Позивачем заявлено позов до ГУНП, де, окрім вимоги про стягнення моральної шкоди, заявлено і про стягнення матеріальної шкоди (вартості мобільного телефону марки).

Відповідачем у поданому відзиві на позов не порушеного жодного питання щодо вищевказаної заявленої позовної вимоги. Позивач вважає, що неподання суб`єктом владних повноважень (відповідачем) відзиву на позов у цій частині може бути кваліфіковано судом як визнання ним позову у цій же частині.

У своїх запереченнях на письмові пояснення третьої особи позивач зазначила, що у позовній заяві зазначені усі докази, які підтверджують заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди. Незбереження її майна призвело до завдання позивачеві моральної шкоди, яка виразилась у моральних (душевних) стражданнях, які позивач зазнала у зв`язку із протиправними діями працівників поліції, які були відповідальними за його збереження.

Заяви (клопотання) учасників справи

Позивачем подано клопотання про огляд веб-сайту.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.10.2023 відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалою від 10.02.2022 у справі № 711/262/20 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000106, відносно ОСОБА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвала набрала законної сили 07.04.2022.

Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалою від 12.01.2023 у справі № 711/262/20 повернуто ОСОБА_1 , зокрема, мобільний телефон марки «Хіаоmі» синього кольору з сім картами мобільних операторів ПрАТ «Водафон» та ПрАТ «Київстар», imeil: НОМЕР_1 те іmеі2: НОМЕР_2 в чохлі золотистого кольору. Ухвала набрала законної сили 20.01.2023.

Згідно листа Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 06.03.2023 триває перевірка службових кабінетів та на даний час місцезнаходження телефону та інших речей позивача встановлюється. Зазначено, що планується призначити службове розслідування з цього факту.

Позивач звернулась до відповідача з заявою від 31.03.2023, в якій просила провести службове розслідування та повернути особисті речі.

Згідно листа ГУНП в Черкаській області від 05.04.2023 призначено проведення службового розслідування з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин дисциплінарних проступків.

Позивач звернулась до відповідача з заявою від 06.07.2023, в якій просила надати інформацію про результати проведеного службового розслідування Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області щодо з`ясування всіх обставин вчинення поліцейськими дисциплінарного проступку щодо втрати речових доказів у кримінальному провадженні № 0000106 від 18.06.2019.

Позивач звернулась до відповідача з заявою від 06.07.2023, в якій просила повернути їй мобільний телефон марки «Хіаоmі» або відшкодувати його вартість.

Згідно листа Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 25.07.2023 службове розслідування закінчено, факти, викладені у заяві ОСОБА_1 , знайшли своє підтвердження та поліцейський з логістики та обліку СЛМТЗ ЧВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно листа ГУНП в Черкаській області від 19.09.2023 за результатами проведеного службового розслідування факт втрати працівниками колишнього Черкаського ВП ГУНП речового доказу, а саме мобільного телефону марки «Хіаоmі», знайшов своє підтвердження. Питання відшкодування завданих збитків не відноситься до компетенції СУ ГУНП.

За клопотанням позивача судом у судовому засіданні було оглянуто веб-сторінку за посиланням https://ek.ua/ua/XIAOMІ-MI-6-64GB-4GB.htm, де вбачається, що вартість телефону марки «Хіаоmі» складає 7 010,00 грн.

Оцінка суду

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України також передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною 2 цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів.

У разі втрати чи знищення стороною провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений частиною 4 статті 168 КПК України.

За статтею 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Приписами ст.ст. 168, 169 КПК України передбачено обов`язок належно зберігати тимчасово вилучене майно та повернути тимчасово вилучене майно зв`язку з припиненням такого вилучення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем втрачено майно позивача, тому позивач має право на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди. Відповідачем не спростовано розмір завданої позивачу майнової шкоди, натомість з оглянутого у судовому засіданні веб сайту вбачається, що вартість втраченого майна становить 7000 грн., тому вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у сумі 7000 грн. підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує висновок КЦС ВС, викладений у постанові від 17.01.2024 № 757/26216/22-ц про те, що у спорі щодо відшкодування завданої державою шкоди у грошовому еквіваленті, так і у спорі щодо прострочення виконання обов`язку з виплати такого відшкодування, підтвердженого у рішенні суду, суд стягує відповідні суми саме з Державного бюджету України, а не з конкретних рахунків органу державної влади.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної суми, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 7 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи, що відповідачем допущено порушення прав позивача, втрачено належне їй майно, тому суд погоджується з доводами позивача про завдання їй моральної шкоди. У той же час суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 2000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині вимог позивача слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 610,40 грн. (за вимоги про стягнення майнової та за вимоги про стягнення моральної шкоди).

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 грошову суму 7000 грн. (сім тисяч гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. (дві тисячі гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління національної поліції України в Черкаській області на користь держави судовий збір у сумі 1610,40 грн. (одна тисяча шістсот десять гривень сорок копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління національної поліції України в Черкаській області, що знаходиться за адресою: вул. Смілянська, буд. 57, м. Черкаси, .

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, місце знаходження за адресою: вул. Хрещатик, буд. 192, м. Черкаси, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 29.01.2024 (з урахуванням перебування головуючого на лікарняному до 26.01.2024 включно, 27.01.2024, 28.01.2024 вихідні дні).

Суддя: О.С. Стеценко