Справа № 171/327/21
Номер провадження 2/184/45/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона разом з відповідачем ОСОБА_2 , проживали з 2016 року по 2017 рік як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання з відповідачем, в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є її батьком, однак він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про батьківство, мотивуючи це тим, що позивач може отримувати допомогу як мати-одиначка. Запис про батька був зроблений відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, в свідоцтві про народження дитини в графі - батько, стоїть ОСОБА_4 . Фактично стосунки між позивачем та відповідачем, припинилися березні 2017 році. З квітня 2017 року відповідач життям дитини також не цікавиться, не приділяє їй будь-якої уваги, матеріально утримувати не допомагає. Наведене стало підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач до суду не з`явився, хоча про дату та місце проведення слухання повідомлявся належним чином, надав відзив, згідно якого проти задоволення позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі, оскільки він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує на те, що на момент їхнього знайомства, позивачка вже була вагітною і, як вона сама повідомила, біологічним батьком був її сусід. Після народження дитини, відповідач не піклувався про неї, немає жодної фотографії де б він тримав дитину на руках, оскільки це була виключно дитина позивача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як встановлено судом, сторони проживали з 2016 року по 2017 рік як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, ОСОБА_5 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 23.09.2016 року видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис 1149 від 23.09.2016 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану: Жовтневий районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Відомості про батька: ОСОБА_4 , відомості про матір: ОСОБА_6 . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 02.09.2020 року Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , актовий запис № 48 від 02.09.2020 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 .

Як вказує позивач, відповідач визнавав своє батьківство, однак, оскільки заробітки в нього були не великі, він запропонував позивачу оформити доньку як матері-одиначці з метою отримання від держави допомоги на її утримання.

Крім того, наведене підтверджується актом депутатського обстеження, складеним депутатом Нивотрудівської сільської ради Павелко Л.Ю. за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яким підтверджується, що з листопада 2015 року по квітень 2017 року у будинку по АДРЕСА_1 , окрім власника будинку, проживала ОСОБА_6 зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 , проживали в окремій кімнаті, разом вели сімейний бюджет, разом відпочивали і відмічали свята. У період спільного проживання була зачата дитина, у період вагітності вони разом придбавали речі для дитини, дитячий візочок, разом відвідували жіночу консультацію. Після народження дитини ОСОБА_2 забирав ОСОБА_6 із дитиною із пологового будинку. В квітні 2017 року вищевказані особи припинили свої стосунки і за період з 2017 по 2020 рік батько не проявляв своєї допомоги.

Також, наведене підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

За змістом ст. ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Наведене повністю узгоджується із позицією ВСКЦС, яка викладена у постанові від 16.05.2018р. по справі №591/6441/14-ц

У зв`язку з наведеним, суд вважає доведеним факт проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також доведеним батьківство відповідача ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим вважає що позовні вимоги в частині визнання батьківства підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім цього, відповідно до вимог Сімейного кодексу України (ст. 182-184), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_2 працездатного віку, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно.

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,13,141,200,206,259,223,264 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Федорівка Високопільського району Херсонської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , який фактично проживає в АДРЕСА_3 батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 1149 від 23.09.2016 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши запис в частині прізвища « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 » та в частині даних про батька дитини, змінивши в графі запис: відомості про батька « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 , громадянин України» та вилучивши із актового запису № 1149 ВІД 23.09.2016 року запис: «відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України». Внести зазначені зміни до відповідного Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Федорівка Високопільського району Херсонської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , який фактично проживає в АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання даної позовної заяви до суду, тобто з 18.02.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Федорівка Високопільського району Херсонської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , який фактично проживає в АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 сплачений нею судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 12.02.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш