Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/813/24

Провадження № 2/943/720/2024

12 листопада 2024 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з означеним позовом, покликається на те, що має право на спадщину за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно після її смерті складається з житлового будинку в АДРЕСА_1 та земельної ділянки, точніше права на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,16 га (під забудову) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,38 га для ведення підсобного господарства, що розташовані на території Буської міської ради (колишньої Яблунівської сільської ради) згідно ухвали Яблунівської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 12.10.1993 року. Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна, не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки мати за життя не виготовила правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку не зареєструвала. Просить суд визнати за нею право власності на означене спадкове майно, оскільки в позасудовому рорядку не може прийняти спадщину.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити.

Представник відповідача також подав письмову заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнають, заперечень проти позову не подав.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно дост.ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим повторно Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.02.2024 року підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, а саме:

-на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,16 га (під забудову) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,38 га для ведення підсобного господарства, що розташовані на території Буської міської ради (колишньої Яблунівської сільської ради) згідно ухвали Яблунівської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 12.10.1993 року.

Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 12.03.2024 року вбачається, що житловий будинок 1989 року побудови, загальною площею 90,4 кв.м. придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови, інвентаризаційна вартість будинку в цілому становить 324 008 грн.

Право на заверщення приватизації земельної ділянки площею 0,16 га (під забудову) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,38 га для ведення підсобного господарства підтверджується Архівним витягом виданим Архівним відділом Золочівської РДА від 02.04.2024 року № Б/2-298 на підставі Ухвали Яблунівської сільської ради від 12.10.1993 року про приватизацію земельних ділянок, якою вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 вказані вище земельні ділянки.

Позивач звернулася до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Підставою відмови слугувала відсутність правовстановлюючих документів на майно, оскільки мати за життя право власності на житловий будинок та земельну ділянку не зареєструвала.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Днем відкриття даної спадщини є день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , а саме 31.08.1997 року.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Суд приходить до переконання, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері, вступила в управління та розпорядження спадковим майном, оскільки на час смерті матері проживала разом з нею в одному житловому будинку, що підтверджується довідкою виданою Побужанським старостинським округом 21.03.2024 року № 172.

Отже, в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є такою, що фактично прийняла спадщину.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.3, 16 ЦК України - визнання права, ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено і у суду немає повноваження щодо збирання доказів по справі, лише оцінка наявних у справі.

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235,1268 ЦК України, ст. ст. 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, суд

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителькою АДРЕСА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,16 га (під забудову) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,38 га для ведення підсобного господарства, що розташовані на території Буської міської ради (колишньої Яблунівської сільської ради) згідно ухвали Яблунівської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 12.10.1993 року, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда