Справа № 456/3065/22
Провадження № 2/456/56/2024
РІШЕННЯ

іменем України

29 жовтня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 101000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що 14.09.2019 відповідач ОСОБА_2 близько 13:30 год. проявивши злочинну недбалість, керуючи технічно справним автомобілем марки «Сіtroen С-4», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним вулицею Б.Хмельницького в напрямку вул. Майдан Ринок в м. Стрий, Львівської області, при проїзді її ділянки на перехресті вулиць Б.Хмельницького, Зеленої та Корчака, неподалік будинку №19 по вул. Б.Хмельницького, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 додаток 2 ПДР України, при якому справа наліво по ходу його руху, проїзну частину дороги переходив пішохід позивач ОСОБА_1 і якого він вчасно міг виявити в полі свого зору, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати йому дорогу. Такими своїми діями відповідач ОСОБА_2 створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на пішохода ОСОБА_1 . Згідно висновку судово-медичної експертиза ОСОБА_1 отримав закритий відламкуватий черезвертальний перелом правого стегна зі зміщенням, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Дії відповідача ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідач перед позивачем не вибачився та з його вини позивач опинився прикутий до ліжка, жодної матеріальної допомоги від відповідача не отримав, хоча у зв`язку зі своїм станом дуже потребує її. Крім того, в 2023 році померла дружина позивача, а донька, яка проживає спільно з ним, хворіє на тяжку форму лейкемії, тому позивач потребує додаткових коштів на догляд за ним сторонніх осіб. Життя позивача змінила дорожньо-транспортна пригода 2019 року з участю відповідача ОСОБА_2 , який проявив неуважність до дорожньої обстановки. Позивач перетворився в особу з обмеженими можливостями: самостійно не може встати з ліжка, відвідати туалет, не може самостійно обслужити себе, не може самостійно слідкувати за своєю гігієною, не може приймати гостей, відвідувачів. Позивач після ДТП жодного разу не виходив на прогулянку. Внаслідок відсутності активної ходи, руху, всі його внутрішні органи функціонують гірше. Кошти, отримані як відшкодування моральної шкоди, має намір витратити на послуги доглядальниці, на додаткові медичні обстеження та на реабілітацію.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти позову та просили відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2023 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №0001112 від 14.09.2019 про обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Вищевказаною ухвалою встановлено, що ОСОБА_2 проявивши злочинну недбалість, 14.09.2019 року близько 13 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Сіtroen С-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним вулицею Б.Хмельницького в напрямку вулиці Майдан Ринок м. Стрий, Львівської області, при проїзді її ділянки на перехресті вулиць Б.Хмельницького-Зеленої-Корчака, неподалік будинку №19 по вул. Б.Хмельницького, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до неурегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 додаток 2 ПДР України, по якому справа наліво по ходу його руху, проїзну частину дороги переходив пішохід ОСОБА_1 , і якого він міг вчасно виявити в полі свого зору, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати йому дорогу, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на нього. Внаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_1 отримав закритий відламкуватий черезвертельний перелом правого стегна зі зміщенням, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , а саме: п. 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 1.10 (в частині значень термінів «небезпека для руху» та «пішохідний перехід» - не надав право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху); п. 2.3 (підпункт) «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; підпункту «д» - водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); п. 18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека); і вказані порушення ОСОБА_2 вимог ПРД України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали. ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 її батько. Після ДТП відповідач ОСОБА_2 всі витрати на лікування позивача ОСОБА_1 взяв на себе та витратив на його лікування близько 10000 грн., тому позивач ОСОБА_1 та його дружина казали, що не мають жодних претензій до відповідача. Пенсія відповідача ОСОБА_2 становить 4000 грн., а тому моральна шкода в розмірі 101000 грн. є непосильною для відповідача.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона працює санітаркою в Стрийській ЦРЛ та разом з санітаркою ОСОБА_7 вони на прохання ОСОБА_5 допомагали доглядати за ОСОБА_1 під час його лікування близько шести місяців після ДТП. Перед випискою з лікарні ОСОБА_1 ходив на ходунках. Через деякий час ОСОБА_1 знову поступив у Стрийську ЦРЛ та повідомив, що він упав вдома та травмувався.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює санітаром в Стрийській ЦРЛ та допомагала доглядати за ОСОБА_1 близько шести місяців на прохання ОСОБА_5 . ОСОБА_5 давала кошти, купувала продукти та ліки для ОСОБА_1 . На час виписки ОСОБА_1 ходив на ходунках та міг самостійно ходити. Пізніше ОСОБА_1 впав вдома та знову потрапив до лікарні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 . В 2019 році ОСОБА_1 збив автомобіль і він перебував на лікуванні близько двох років. Коли померла дружина ОСОБА_1 , то свідок ОСОБА_8 від грудня 2022 року його доглядала, приносила їжу та воду. ОСОБА_8 також викликала соціальних працівників Стрийської міської ради, оскільки ОСОБА_1 жив на горищі в холоді, а дочка не дозволяла свідку приходити до ОСОБА_1 , тільки дозволила два рази. До аварії ОСОБА_1 був активний, часто ходив з дружиною на ринок.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , що призвело до наїзду на позивача ОСОБА_1 та спричинення останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, внаслідок чого позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у його житті, викликали негативні переживання та спогади.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з принципу співмірності та зазначає, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті чи інші дії або бездіяльність.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Тому, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховує вимоги розумності і справедливості, а також характер вчиненого протиправного діяння відповідачем, що спричинило позивачу ОСОБА_1 тілесні ушкодження, чим було задано позивачу моральних та душевних страждань, а тому суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 15000 грн. моральної шкоди.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05.11.2024.

Головуючий суддя С. С. Сас