Провадження 2/127/3776/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Короля О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 8427,72 грн.

26.08.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про відмову від позову з посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, в якій він зазначає, що наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження у справі, які передбачені ч.3 ст. 256 ЦПК України позивачу відомі та зрозумілі. У зв`язку з відмовою від позову просив прийняти відмову та закрити провадження у справі, а також вирішити питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 і п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Судом встановлено, що представник позивача не обмежений на вчинення даних процесуальних дій, а його дії не суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Із поданої представником позивача заяви вбачається, що наслідки відповідних процесуальних дій йому відомі і зрозумілі.

За наведених вище обставин, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що наявні підстави для прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України у разі закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

При зверненні до суду з позовом позивачем 07.08.2024 року згідно з платіжною інструкцією №21880 було сплачено 2180,16 грн. та 30.05.2024 року згідно з платіжною інструкцією №21634 було сплачено 242,24 грн. судового збору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору не повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, в разі закриття (припинення) провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову і визнання такої відмови судом.

Таким чином, підстави для повернення позивачу з державного бюджету 100 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, на підставі Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Водночас, згідно із ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Із заяви представника позивача від 26.08.2024 року вбачається, що вимоги позивача були задоволені відповідачем після пред`явлення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що заява про відмову від позову подана позивачем до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ч. 3 ст. 279 ЦПК України.

Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (1211,20грн.), підлягають повернення позивачу з державного бюджету на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а решта 50 відсотків (1211,20 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, враховуючи положення ст. 141 і ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 255, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву представника позивача про відмову від позову задовольнити.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (, місцезнаходження 21037, м Вінниця, вул. Пирогова, буд. 131) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (, місцезнаходження : 21037, м Вінниця, вул. Пирогова, буд. 131) судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя