ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/877/24 Номер провадження 22-ц/814/2737/24Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року, ухваленого у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., повний текст судового рішення виготовлено 17.05.2024, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.09.1982 року яке видане виконавчим комітетом Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Спільне життя сторін не склалося на ґрунті психологічного несумісництва характерів. За час перебування у шлюбі між сторонами часто виникали непорозуміння, скандали на побутовому ґрунті. Почуття любові, поваги, дружби і взаємодопомоги між ними відсутні. Дальше спільне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Сімейні відносини між сторонами припинені. З лютого 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо. Подружні стосунки між ними відсутні, спільним побутом сторони не пов`язані. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. ОСОБА_2 не бажає розірвати шлюб в органах державної реєстрації цивільного стану.

Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо. Просив шлюб розірвати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 12.09.1982 року в Черкащанській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис 13 розірвано.

Прізвище відповідача ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишено « ОСОБА_4 ».

Рішення мотивовано тим, що основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, та дійшов висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 та оскаржила його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просить рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції не було підстав для висновку про небажання зберегти сім`ю, що примирення неможливе; суд формально поставився до розгляду питання про розірвання шлюбу, не з`ясував обставин, що мають значення для справи, а саме фактичні відносини між ними, суд також не вжив достатніх заходів для примирення подружжя.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі який зареєстрований виконавчим комітетом Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області 12 вересня 1982 року, актовий запис №13 (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають двох дорослих дітей, яким 40 та 38 років.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, причиною цьому слугувала відсутність взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги, непорозуміння, скандали на побутовому ґрунті. Подружні стосунки між сторонами відсутні, спільним побутом вони не пов`язані, тривалий час 5 років сторони проживають окремо, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2024 року подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано строк на примирення терміном один місяць та зупинено провадження по справі, але 15 травня 2024 року провадження було поновлено.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно достатті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111СК України).

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено правовий висновок по застосуванню статті 111 СК України, та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Таким чином, наданий строк на примирення терміном у один місяць, зупинення провадження у справі та подальше відновлення провадження яке відбулося 15 травня 2024 року, не є порушенням норм матеріального та процесуального права.

Натомість, позивач ОСОБА_1 15.04.2024 до суду першої інстанції надав заяву (а.с.17) в якій зазначив, що перебування у шлюбі з ОСОБА_2 суперечить його інтересам, оскільки добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Враховуючи вказане, формальне існування шлюбу суперечить інтересам позивача, надання судом строку на примирення є недоцільним та порушуватиме баланс інтересів сторін на справедливий суд.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

РішенняМиргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2024 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді О.Ю. Кузнєцова

Т.В. Одринська