Справа № 214/4647/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

30 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу № 214/4647/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», інтереси якого представляє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , діючи в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄАПБ» 08.05.2024 року звернулася до суду засобами поштового зв`язку «Укр пошта» із позовною заявою, (зареєстрована судом 21.05.2024 року за вх. №17644), в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № 08416-03/2023 в розмірі 19 500, 00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 500, 00 грн. сума заборгованості за відсотками; стягнути суму заборгованості за кредитним договором № 2 в розмірі 8097,60 грн., з яких: 2100, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5997, 60 грн. сума заборгованості за відсотками; стягнути з відповідача судові витрати.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 06.03.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі скорочено ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту №08416-03/2023 у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника, в обмін на зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Підписанням договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору йому зрозумілі. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Однак, ОСОБА_2 в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 19 500, 00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 500, 00 грн. сума заборгованості за відсотками. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 27.10.2023 року між ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №08416-03/2023 від 06.03.2023 року в загальному розмірі 19 500, 00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 500, 00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 30.06.2020 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2 у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника, в обмін на зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Підписанням договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору йому зрозумілі. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Однак, ОСОБА_2 в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 8097,60 грн., з яких: 2100, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5997, 60 грн. сума заборгованості за відсотками. 11.05.2021 між «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №11052021, у відповідності до умов якого «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №2 від 06.03.2023 року в загальному розмірі 8097,60 грн., з яких: 2100, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5997, 60 грн. сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою суду від 24.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с.53-54).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Причини неявки суду не відомі.

Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся належним чином про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.03.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту №08416-03/2023 у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 1 договору позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. строком на 25 днів до 30.03.2023 року, зі сплатою процентів на користування ним за ставкою 1,0 % на добу (а.с.8-10).

Відповідно до п.2.1 договору, сторони узгодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться відповідно до Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Згідно з графіком (а.с.10 зворот) загальний розмір процентів за користування кредитом в межах узгодженого строку кредитування (25 днів) складає 1250 грн. 00 коп., загальна орієнтовна сукупна вартість кредиту 6 250 грн. 00 коп.

Підписанням договору, позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами, інформацією про кредитування, зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору йому зрозумілі (п.6 договору).

15.03.2023 року позичальник ОСОБА_2 подав заявку на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту №08416-03/2023 від 06.03.2023 року строком на 10 днів, тобто до 24.03.2023 року. Відповідно до п.1 додаткової угоди до договору (а.с.12) будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 5500 грн. 00 коп.

Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі 5000 грн. 00 коп. Однак ОСОБА_2 в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, в результаті чого станом на 31.03.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 19 500, 00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 500, 00 грн. сума заборгованості за відсотками, що слідує з розрахунку за період з 27.10.2023 року до 31.03.2024 року (а.с.20).

Крім того, 30.06.2020 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 було укладено договір №2 про надання споживчого кредиту, у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.1 договору позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача у розмірі 2100 грн. 00 коп. строком на 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів/розрахунків. Строк кредиту може бути продовжено Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цьго договору складає 2 982 грн. Проценти за користування кредитом складають 882 грн. (у грошовому виразі) (п.п. 1.3, 1.7, 4.1, 4.2 договору).

Підписанням договору, позичальник підтвердив, що вона ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами, інформацією про кредитування, зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору йому зрозумілі.

Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі 2100 грн. 00 коп. Однак ОСОБА_3 в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, в результаті чого станом на 31.03.2024 утворилась заборгованість в розмірі 8097,60 грн., з яких: 2100, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5997, 60 грн. сума заборгованості за відсотками.

Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами за кожним з кредитних договорів, та наявним у справі доказам в їх сукупності, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України).

Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кожного з договорів, їх форму, наявність електронних підписів одноразовим ідентифікатором з боку позичальника ОСОБА_3 та представників кредиторів, суд дійшов висновку, що договір про надання фінансового кредиту № 08416-03/2023 від 06.03.2023 року, договір №2 від 30.06.2020 року, дійсно укладені сторонами правочинів в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідають вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договорів, їх дійсність.

03.07.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 27.10.2023 року між ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №08416-03/2023 від 06.03.2023 року в загальному розмірі 19 500, 00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 500, 00 грн. сума заборгованості за відсотками. Факт передання права вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу від 03.07.2023 року (а.с.15 та Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу (а.с.19).

11.05.2021 між «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №11052021, у відповідності до умов якого «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №2 від 06.03.2023 року в загальному розмірі 8097,60 грн., з яких: 2100, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5997, 60 грн. сума заборгованості за відсотками. Факт передання права вимоги у зазначеному розмірі підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 11.05.2021 року (а.с.35) та Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу (а.с.36).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з розрахунками заборгованості, відповідач ОСОБА_3 має загальну суму заборгованості за кредитними договорами у сумі 27 597 грн. 60 коп., зокрема:

- заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 08416-03/2023 від 06.03.2023 року у загальному розмірі 19 500, 00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 500, 00 грн. сума заборгованості за відсотками;

- заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2 від 30.06.2020 року у загальному розмірі 8097,60 грн., з яких: 2100, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5997, 60 грн. сума заборгованості за відсотками.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, як і презумпція правомірності їх не спростована.

Зважаючи на те, що відповідач жодного разу не здійснив погашення заборгованості по кредитам ні перед попередніми кредиторами, ні перед дійсним після відступлення прав вимоги, та не повернув кредитні кошти протягом строків, обумовлених сторонами при укладенні договорів, тим самим допустив істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) за договором про надання фінансового кредиту № 08416-03/2023 від 06.03.2023 року у розмірі 5000 грн. 00 коп., за договором про надання споживчого кредиту №2 від 30.06.2020 року у розмірі 2100 грн. 00 коп., які підлягають задоволенню.

При цьому, суд не погоджується із розміром заявленої заборгованості по процентам за користування кредитом за кожним з кредитних договорів з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст.628 ЦК України.

Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, кредитор повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно умов укладених з ОСОБА_2 кредитних договорів, сторони домовились, що договори є строковими:

-за умовами п.1 договору про надання фінансового кредиту №08416-03/2023 від 06.03.2023 року, укладеного з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. строком на 25 днів до 30.03.2023 року, зі сплатою процентів на користування ним за ставкою 1, 0% на добу (а.с.8-10). При поданні заявки про відстрочення сплати кредиту сторони обумовили, що будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 5500 грн. 00 коп.

-за умовами п.1.3 договору про надання споживчого кредиту №2 від 30.06.2020 року, укладеного з «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2100 грн. 00 коп. строком на 30 днів. Згідно з графіком, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цьго договору складає 2 982 грн. Проценти за користування кредитом складають 882 грн. (у грошовому виразі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

До того ж слід зауважити, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст.1048 та ст. 625 ЦК України.

Відтак, у межах обумовленого договорами строку кредитування до закінчення дії кредитних договорів, відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний був повернути кредиторам позику в сумі отриманого тіла кредиту і сплатити проценти за користування нею за узгодженою ставкою за кожен день користування позиками. Оскільки строк дії усіх вищевказаних кредитних договорів закінчився, тому нарахування кредиторами відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є безпідставним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до стягнення із відповідача на користь позивача як дійсного кредитора підлягає заборгованість за відсотками, нарахована до закінчення строку дії договорів, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування припиняється.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості слідує, що станом на момент відступлення права вимоги за кожним з кредитних договорів заборгованість по процентам була нарахована поза межами строку дії договору, тобто вже за період, коли у попереднього кредитора припинилось право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку із закінченням строку кредитування. Після відступлення права вимоги новий кредитор процентів не нараховував, вимог про застосування положень ст.625 ЦК України у рамках даного спору не заявляв.

У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19 зауважено, що при вирішенні даної категорії справ суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Беручи до увагу строк кредитування, розмір відсотків, визначений в кредитних договорах, та провівши розрахунок розміру відсотків за користування кредитними коштами, суд доходить висновку, що із ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками у таких розмірах:

-за договором про надання фінансового кредиту №08416-03/2023 від 06.03.2023 року у розмірі 1250 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку: (5 000 грн. * 1,0% : 100% * 25 днів);

-за договором про надання споживчого кредиту №2 від 30.06.2020 року у розмірі 882 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку: (2100 грн. * 42%).

Підстав які б визначали можливість застосування зниженої процентної ставки, в рамках відносин із ОСОБА_2 , з огляду на істотність порушення виконання ним зобов`язань та їх тривалість, судом, з урахуванням умов договорів, не встановлено.

Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення ОСОБА_2 кредитно-договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» як дійсним кредитором, які підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості у загальному розмірі 9 232 грн. 00 коп., з яких: за договором про надання фінансового кредиту №08416-03/2023 від 06.03.2023 року у розмірі основного боргу 5000 грн. 00 коп., процентів 1250 грн. 00 коп.; за договором про надання споживчого кредиту №2 від 30.06.2020 року у розмірі основного боргу 2100 грн. 00 коп., процентів 882 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1012 грн. 86 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.2) пропорційно частині задоволених вимог (33, 45%).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», інтереси якого представляє ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 9 232 грн. 00 коп., з яких: за договором про надання фінансового кредиту №08416-03/2023 від 06.03.2023 року у розмірі основного боргу 5000 грн. 00 коп., процентів 1250 грн. 00 коп.; за договором про надання споживчого кредиту №2 від 30.06.2020 року у розмірі основного боргу 2100 грн. 00 коп., процентів 882 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судовий збір в розмірі 1012 грн. 86 коп.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду складено та підписано без проголошення 30 жовтня 2024 року

Суддя Н.В. Чернова