Провадження № 2/357/964/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

30.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельні ділянки прощею 0,2500 га, 01,1552 га та 0,1873 га, які розташовані біля вказаного житлового будинку; земельна ділянка площею 3,210 га, яка знаходиться в межах с. Озерна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він являється спадкоємцем за заповітом, що посвідчений 17 січня 2001 року в Озернянській сільській раді Білоцерківського району. Крім нього, із заявою про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , до нотаріальної контори звернувся його рідний дядько ОСОБА_2 , як спадкоємець обов`язкової частки у спадщині. Однак, відповідач має бути усунутим від права на спадкування, оскільки він за життя спадкодавця, його матері, яка через похилий вік перебувала у безпорадному стані, ухилявся від надання їй допомоги. В останній період свого життя ОСОБА_3 хворіла, мала 89 років та за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, а її син ОСОБА_2 , життям та здоров`ям матері не цікавився, не приймав ніякої участі у покращенні її становища і не надавав їй допомоги. Він, як онук, та його мати, як дочка, останні роки піклувалися про ОСОБА_3 , спілкували за станом її здоров`я, надавали матеріальну допомогу та поховали її за власний рахунок. Тому, просив у судовому порядку усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від права на спадкування майна, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

09.01.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.02.2024 09:30 год, та витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Озадовської О.М. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, що відкрилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

05.02.2024 від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Озадовської О.М. до суду надішли докази, на виконання ухвали суду від 09.01.2024.

Позивач - ОСОБА_1 у підготовчому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив судові витрати залишити за ним.

Відповідач - ОСОБА_2 у підготовчому засіданні позов визнав у повному обсязі та подав до суду відповідну заяву.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Також, згідно із ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 89 років в селі Озерна Білоцерківського району Київської області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4,40- на звороті, 41).

З матеріалів справи (а.с.9-14), вбачається, що після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельні ділянки: прощею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, прощею 0,1873 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1552 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 3,210 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Озерянської сільської ради Білоцерківського району.

Згідно матеріалів справи (а.с.43-44), 17 січня 2001 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зробила заповідальне розпорядження: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і все майно, яке буде належати їй на день смерті заповідає внуку ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Озернянської сільської Ради народних депутатів Мельник М.К., зареєстрований у реєстрі за № 3 (у спадковому реєстрі за № 40091901) та є чинним.

Також, встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , є онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 23.02.2017 він звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Озадовської О.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 5,6,37).

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 02.03.2017 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 29,45).

З матеріалів спадкової справи (а.с.46-52) вбачається, що діти померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подали до нотаріальної контори заяви, в яких зазначили, що вони є спадкоємцями за законом, спадщину не прийняли та на неї не претендують, до суду з питанням визначення додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини звертатися не будуть та просили визнати їх такими, що відмовилися від спадщини.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом, а відповідач є спадкоємцем за законом, на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.5,ч.6 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Позивач у позовній заяві вказує на те, що в останній період свого життя ОСОБА_3 за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, на момент смерті мала 89 років, а її син ОСОБА_2 життям та здоров`ям матері не цікавився, не приймав ніякої участі у покращенні її становища і не надавав їй допомоги, що визнається відповідачем, а в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, та у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності вказаних обставин і добровільності їх визнання.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України", заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатив при подачі позову судовий збір та заявив клопотання про залишення даних судових витрат за ним без відповідного відшкодування.

Керуючись ст. 1218, 1220, 1223, 1224, 1241,1261, 1268 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 76 -82, 200, 206, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), про усунення від права на спадкування, задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від права на спадкування майна, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.02.2024.

Суддя О. В. Бондаренко