Провадження №2/748/112/24
Єдиний унікальний № 748/4561/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Кухти В.О.,

секретар Гофрик К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

06.11.2023 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від представника позивача до відповідача, в якій представник позивача просить: 1) визнати за ОСОБА_1 як співзабудовником право власності на частину збудованого нею у шлюбі із ОСОБА_2 , але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 159,2 м2 та житловою площею 64,1 м2; 2) визнати за ОСОБА_1 право на частину земельної ділянки площею 0,1435 га, кадастровий № :01:000:1109, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_1 та області; 3) у власності ОСОБА_2 залишити частину збудованого ним у шлюбі із ОСОБА_1 , але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 159,2 м2 та житловою площею 64,1 м2 та частину земельної ділянки площею 0,1435 га, кадастровий № :01:000:1109, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_1 та області; 4) стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки понесені нею витрати на сплату судового збору та витрати на правничу допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що з 29.11.1995 року перебуває у шлюбі з віповідачем. 28.01.2015 Михайло-Коцюбинська селищна рада затвердила проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1435 га кадастровий №:01:000:1109 та передала її у власність відповідача для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_1 . 18.03.2015 виконком Михайло-Коцюбинської селищної ради своїм рішенням присвоїв даній земельній ділянці поштову адресу: АДРЕСА_1 . 19.02.2015 на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на зазначену вище земельну ділянку. 15.05.2015 ОСОБА_2 було повідомлено управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про початок виконання будівельних робіт за вказаною вище адресою. На даний час житловий будинок на цій ділянці має 100% готовності, тобто фактично будівництво новоствореного домоволодіння з технічної точки зору завершено, що не перешкоджає введенню його в експлуатацію. Спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням. Проте будинок не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача. Оскільки незавершений будівництвом будинок розташований на земельній ділянці із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд, тому земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя й підлягає поділу між подружжям у розмірі частки права власності в будинку.

Ухвалою суду від 15.11.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі підготовче судове засідання призначено на 11.12.2023 об 11-00.

08.12.2023 від представника відповідача надійшла заява про визнання позову.

11.12.2023 від представника відповідача надійшла заява про зменшення витрат на правову допомогу до 7000 грн. Підготовче судове засідання відкладене на 27.12.2023 для виклику представника відповідача.

12.12.2023 від представника позивача надійшла заяви в якій він уточнив позовні вимоги та просив визнати за позивачкою саме право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки, оскільки в позовній заяві ним помилково пропущено слово "власності".

Ухвалою суду від 27.12.2023 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 12.01.2024.

Представник позивача 12.01.2024 надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги просив задовільнити.

Представник відповідача також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно із статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу сторони уклали шлюб 29.11.1995 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому в цей же день, актовий запис №2546 (а.с.4).

13.11.2014 рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради відповідачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 (а.с.5).

За рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради від 28.01.2015 було затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1435 га кадастровий №:01:000:1109 та передано її у власність відповідача для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_1 (а.с.6).

18.03.2015 виконком Михайло-Коцюбинської селищної ради своїм рішенням №25 присвоїв даній земельній ділянці поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 19.02.2015 ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1435 га кадастровий №:01:000:1109 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.8).

15.05.2015 ОСОБА_2 було повідомлено управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про початок виконання будівельних робіт за вказаною вище адресою (а.с.9).

Згідно з листом Комунального підприємства "Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації" Чернігівської районної ради Чернігівської області №632 від 17.10.2023 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2013, не зареєстровано. Вказаний житловий будинок має 100% готовності (а.с.10).

Готовність будинку підтверджується технічним паспортом виготовленим КП "Чернігівське РБТІ" (а.с.11-14).

Отже, земельну ділянку відповідач отримав внаслідок реалізації свого права передбаченого Земельним кодексом України на безоплатне отримання земельних ділянок громадянами України.

Разом з тим, на цій земельній ділянці ним, у шлюбі з позивачкою, побудовано житловий будинок, який на даний час не введений в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано.

Верховний Суд у своїй постанові від 15.02.2023 у справі №235/5915/20 зазначив наступне. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Отже, новостворене нерухоме майно, будівництво якого здійснено в передбаченому законом порядку, набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Об`єкт незавершеного будівництва - це об`єкт, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження, але не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

Тобто до введення в експлуатацію об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів як речей матеріального світу, як у зібраному виді (конструкції, окремі елементи об`єкта незавершеного будівництва, чи сам об`єкт у цілому в залежності від ступеня готовності), так і у вигляді окремих видів будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Правовий аналіз статей 60, 63, 69 СК України та статей 328, 331, 368, 372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-56цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 759/3931/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 567/147/16-ц.

У статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що його дія поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.

Отже, право власності на об`єкт незавершеного будівництва також підлягає державній реєстрації.

Таким чином суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом об`єкта, оскільки його будівництво здійснено на земельній ділянці, відведеній для цієї мети, незавершений будівництвом спірний об`єкт створено в результаті будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 є співзабудовником 1/2 частини цього об`єкта.

Обраний позивачкою спосіб захисту є правомірним і ефективним та захищає її права та не звільняє її як співзабудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

За ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Також, відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Отже, у зв`язку з визнанням права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом об`єкта за позивачкою, то до неї переходить і право власності на 1/2 частину земельної ділянки на якій цей об`єкт розташований.

Представниками сторін у заявах також погоджено розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 7000 грн., а тому саме ця сума підлягає стягненню.

Крім цього, у зв`язку з визнанням позову відповідачем з нього на користь позивачки слід стягнути 50% судового збору сплаченого при подачі позову, а інші 50% судового збору, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України слід повернути позивачці.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про поділ спільного майна подружжя - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 як співзабудовником право власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 159,2 м2 та житловою площею 64,1 м2.

Визнати за ОСОБА_1 право на частину земельної ділянки площею 0,1435 га, кадастровий № :01:000:1109, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_1 .

У власності ОСОБА_2 залишити частину незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 159,2 м2 та житловою площею 64,1 м2 та частину земельної ділянки площею 0,1435 га, кадастровий № :01:000:1109, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину судового збору в сумі 1006,33 грн. та частину витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 1006,33 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2024 року.

Суддя В.О. Кухта