Справа № 167/865/24
Номер провадження 2/167/352/24
У Х В А Л А

13 листопада 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей

в с т а н о в и в :

19 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

18 вересня 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). В обґрунтування клопотання зазначає, що його довіритель на даний час перебуває на військовій службі, яку проходить у військовій частині «номер» і тимчасове місце дислокації військової частини в зоні ведення бойових дій. Вказує, що у справі не вирішується питання про стягнення аліментів, а відтак права дітей порушені не будуть. Зазначає, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2021 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі по 1700 грн на кожну дитину. Заборгованості по аліментах немає, а навпаки існує переплата в розмірі 1600 грн. Вказує, що зупинення провадження у справі за наведених обставин є не правом, а обов`язком суду і не віднесено процесуальним законом у залежність від обставин наявності у сторони представника, чи захисту своїх інтересів самостійно.

30 вересня 2024 року позивачем ОСОБА_1 подано суду заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі в якому просить в задоволенні клопотання відмовити. Зазначає, що наявні у справі докази підтверджують лише факт проходження відповідачем військової служби, проте не містять інформації про його залучення до виконання завдань в зоні бойових дій. Вказує, що відповідач може приймати безпосередньо участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, разом з цим відповідач не позбавлений можливості здійснення реалізації наданих йому прав через свого представника, який на даний час представляє його інтереси. Наголосила, що справа має особливе значення саме в умовах воєнного стану, оскільки аліментів, які сплачує відповідач недостатньо для того, щоб забезпечити належний побут дітей, так як в 2022 році стан її здоров`я погіршився та позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Разом з цим наголошує, що в 2023 році дочці ОСОБА_4 також встановлено статус дитини з інвалідністю. Вважає, що зупинення провадження у справі на час перебування відповідача на військовій службі буде порушенням імперативних норм закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конвенції про права дитини щодо розумного строку розгляду справи та дотримання принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідач ОСОБА_3 будучи обізнаним про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлене клопотання про зупинення провадження у справі підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити. Вказав, що відповідач бере безпосередню участь у бойових діях, проте відповідної довідки ОСОБА_3 не зміг отримати. Наголосив що відповідач проходить службу в військовій частині «номер», яка дислокується в м. Маріуполі, що безсумнівно стверджує про його участь в бойових діях. Зазначив, що його повноваження як представника не обмежуються, однак ОСОБА_3 , як відповідач має право брати особисту участь в розгляді справи не залежно від представництва його інтересів адвокатом. Поруч з цим, представник відповідача наголосив, що у випадку відмови в зупиненні провадження у справі ОСОБА_3 має намір особисто взяти участь в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання та просила відмовити. Вказала, що саме зараз є актуальним вирішення питання зміни способу стягнення аліментів оскільки дочці ОСОБА_4 , знову необхідно лягати в лікарню і проходити лікування. Повідомила, що відповідач до липня 2024 року додатково перераховував дітям кошти але наголосила, що необхідно визначити розмір аліментів саме рішенням суду, оскільки відповідач постійно докоряв дітям тим, що добровільно надає кошти. Поруч з цим зазначила, що це були не значні суми коштів за винятком допомоги на операцію дочці ОСОБА_4 . Також повідомила, що під час перебування у відпустці в липні 2024 року відповідач повідомив її про необхідність виселення з будинку, оскільки він належить йому.

Заслухавши думку учасників справи з приводу заявленого клопотання, вивчивши матеріали клопотання, суд доходить такого висновку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі представник відповідача вказав, що на даний час відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині «номер», тимчасове місце дислокації якої в Херсонській області, тобто в зоні ведення бойових дій, що підтверджується довідкою(форми 5)№ 359 від 05 вересня 2024 року, виданою командиром військової частини, копією витягу з наказу командира військової частини «номер» від 14 січня 2023 року (по стройовій частині) та копією військового квитка.

З копії довідки (форма 5), виданої командиром військової частини «номер» від 05 вересня 2024 року № 359 встановлено, що ОСОБА_3 на даний перебуває на військовій службі в військовій частині «номер».

Згідно копії витягу з наказу командира військової частини «номер» (по стройовій частині) від 14 січня 2023 року № 9 молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира міномета 2 розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї, з 14 січня 2023 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та з 14 січня 2023 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Проте надані представником відповідача докази не містять відомостей про те, що військова частина «номер» в якій проходить службу відповідач виконує бойові завдання та про те, що особисто відповідач бере безпосередню участь в бойових діях.

До того ж, згідно копії ордеру серії АІ № 1109204 від 11 вересня 2024 року інтереси ОСОБА_3 у Рожищенському районному суді Волинської області представляє адвокат Поліщук В. А. Також, із копії ордеру вбачається, що договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються. Тобто, своє ставлення щодо розгляду вказаної справи може бути викладено його представником.

Крім цього, відповідач ОСОБА_3 може приймати участь в судовому засіданні, зокрема і в режимі відеоконференції.

Відтак, відповідач реалізує своє процесуальне право на участь у судовому процесі, забезпечивши таким чином дотримання основоположних принципів цивільного судочинства таких як рівність учасників судового процесу, змагальність сторін та доступ до правосуддя.

Також, на думку суду, у даному випадку необхідно врахувати категорію справи зміна способу стягнення аліментів на утримання дітей. На переконання суду, справи цієї категорії спрямовані насамперед на захист найвищих інтересів дітей, які в силу малолітнього віку не здатні самостійно подбати про своє забезпечення та повністю залежать від батьків, на яких закон покладає обов`язок дбати про матеріальне забезпечення дітей до досягнення ними принаймні повноліття.

Суд також приймає до уваги, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до безпідставного позбавлення дітей на значний час матеріальної допомоги від батька у необхідному розмірі задля забезпечення їх розумних потреб.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»).

В цій справі фактично порушується питання про пошук балансу між необхідністю зупинення провадження з метою гарантування права відповідача-військовослужбовця на доступ до правосуддя та захистом інтересів його дітей шляхом розгляду справи в розумні строки.

На переконання суду, перед усім роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ особливо коли це стосується необхідності захисту якнайкращих інтересів дітей.

Виходячи із встановлених обставин та якнайкращих інтересів дітей, суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. 251, 264 ЦПК України, суд

п о с та н о в и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий суддя І. Т. Гармай