Провадження № 2/357/722/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

26 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

07.11.2023 представник позивача, адвокат Ільницька Інна Володимирівна, звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що відповідач у справі - ОСОБА_2 є батьком позивача - ОСОБА_1 , який є повнолітньою особою, студентом 4 курсу денної форми навчання за держзамовленням та єдиним його джерелом доходу є стипендія. У зв`язку з денною формою навчання позивач з 2021 року фактично проживає у гуртожитку КПІ ім. Ігоря Сікорського, за який сплатив комунальні в сумі 7 351,00 грн за період з 16.08.2021 по 30.09.2023. Відповідач на утримання свого сина добровільної матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатною особою та має таку можливість. Таким чином, у зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, різноманітних товарів необхідних для навчання, одягу тощо), позивач потребує матеріальної допомоги, що є безумовним фактом. Необхідність отримання належної освіти позбавляє позивача можливості працевлаштуватися на постійній основі та заробляти кошти на власне утримання. Позивач є особою, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Тому, просила у судовому порядку стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на період навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ОСОБА_1 23 років.

08.11.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

20.12.2023 судом постановлено ухвалу, про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначення судового засідання на 10.01.2024 - 12:00 год.

10.01.2024 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 26.01.2024 - 12:00 год.

10.01.2024 представник позивача, адвокат Ільницька Інна Володимирівна, подала до суду заяву, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи тим, що у позовній заяві було зазначено, що позивач очікує понести витрати у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 2 500,00 грн, а докази понесених витрат будуть надані суду протягом п`яти днів з дня прийняття рішення у справі. Між АБ «Ольги Пєнязькової» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги від 04.09.2023 та додаткова угода до нього від 04.09.2023, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що гонорар Бюро за надання первісної правової консультації, формування правової позиції, аналіз судової практики, підготовку та подання позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, представлення клієнта у суді першої інстанції складає 2 500,00 грн. На виконання умов договору адвокатами АБ «Ольги Пєнязькової» виконано наступну роботу (детальний опис): надання консультацій ОСОБА_1 з приводу стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання; аналіз судової практики у подібних спорах; написання позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Тому, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

10.01.2024 представник позивача подала до суду заяву, про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримує у повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та вирішити питання щодо відшкодування судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,9,30-31), є студентом 4 курсу Національного технічного університету України «Київській політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», денної форми навчання за держзамовленням, що підтверджується копією Довідки №236 від 01.09.2023 (а.с.10). З 2021 року позивач проживає у гуртожитку КНТУ України «КПІ ім. Ігоря Сікорського» та сплатив за період з 16.08.2021 по 30.09.2023, за комунальні послуги з проживання у гуртожитку, кошти в сумі 7351,00 грн, що підтверджено матеріалами справи (а.с.11,13-20).

Також, встановлено, що позивач отримує стипендію, що підтверджено довідкою про доходи №125 від 29.09.2023 (а.с.24), загальна сума доходу за період з вересня 2020 року по грудень 2020 року - 5 200,00 грн; довідкою про доходи №124 від 29.09.2023 (а.с.23), загальна сума доходу за період з січня 2021 року по грудень 2021 року - 22112,00 грн.; довідкою про доходи №123 від 29.09.2023 (а.с.22), загальна сума доходу за період з січня 2022 року по грудень 2022 року - 35 276,00 грн.; довідкою про доходи №122 від 29.09.2023 (а.с.21), загальна сума доходу за період з січня 2023 року по серпень 2023 року - 23 280,00 грн.

З матеріалів справи (а.с.8,9) вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 07.06.2023 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.41), проживає за адресою: АДРЕСА_2 , являється батьком позивача (а.с.8), за віком здорова та працездатна особа, в добровільному порядку аліменти на сина, який продовжує навчання, не сплачує, відзив на позов з доказами в спростування доводів позивача до суду не подав.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Ст. 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 20 Постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховним Судом України по справі № 346/103/17 , провадження №61-20178св18 від 23.01.2019 року.

Визначаючи розмір аліментів, суд, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, враховує, що позивач навчається на денному відділенні, не працює, єдиним його доходом є стипендія, та він потребує матеріальної допомоги батька на період навчання, а відповідач здорова і працездатна людина, відзив на позов не подав, отже не заперечує проти заявлених позовних вимог.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.11.2023 і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше як досягнення ним 23 років.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Щодо відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача суд виходить з наступного.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Представник позивача, адвокат Ільницька Інна Володимирівна, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування надала: копію Ордера серії АІ від 07.11.2023; копію свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 10989/10 від 13.02.2023; копію посвідчення адвоката від 13.02.2023; копію договору - доручення про надання правової допомоги від 04.09.2023, копію додаткової угоди від 01.11.2023 до договору про надання правової допомоги 04.09.2023, якою визначено вартість послуг адвоката в розмірі 2500,00 грн та прибутковий касовий ордер № 05/09 від 11.11.2023 щодо сплати ОСОБА_1 за надані послуги коштів у розмірі 2500,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-6, 52-55).

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Керуючись ст.182, 191,199-200 СК України, ст. 4, 12, 76 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: відсутній у справі, місце проживання: АДРЕСА_4 ), про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.11.2023 і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше як досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 29.01.2024.

Суддя О. В. Бондаренко