Справа № 606/2458/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись в суд із позовом до Микулинецької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивачі вказують, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 7 членів: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 головою якого була ОСОБА_9 . ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла в установленому законом порядку дружина ОСОБА_6 , однак не оформила спадкових прав. За життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну їй частку житлового будинку, яку прияйняв син ОСОБА_1 у встановленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок та право власності не зареєстровано. Посилаючись на наведене позивачі, просять задовольнити позов.

Позивачі в підготовче судове засідання до суду не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, про що надали до канцелярії суду письмові заяви.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається із довідки виданої виконкомом Микулинецької селищної ради №297 від 09.11.2023 року, станом на 15.04.1991 рік у домогосподарстві колгоспного типу, яке знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 головою якого була ОСОБА_9 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 03.06.2005 року зареєстрували шлюб.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 20.01.2006 рок узареєстрували шлюб.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по АДРЕСА_1 , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/7 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданим 18.07.1964 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_15 18.07.1964 року зареєстрували шлюб.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тереболянського районного управління юстиції у Тернопільській області.

Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина, яку прийняла в установленому законом порядку дружина ОСОБА_6 , однак не оформила спадкових прав.

Як вбачається із заповіту, посвідченого Струсівською сільською радою від 19.07.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №95, ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_1 належну їй частку в житловому будинку з надвірними будівлями який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішенням Теребовлянського районногого суду від 22.11.2022 року встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_6 є матір"ю ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської обалсті від 01.08.2022 року, актовий запис №123.

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну їй частку житлового будинку.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотраіального округу Лазьо В.Р. від 12.09.2023 року за №133/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв"язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок та право власності не зареєстровано. Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцем за заповітом посвідченим Струсівською сільською радою №95 від 19.07.2013 року є ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч.1ст.1233 ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачаєтьсяз вимог ч.1 ст.1235 ЦПК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/7 частки житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , з яких: 1/7 частка - як члена колишнього колгоспного двору, 2/7 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 3,4, 12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.392, 1233,1235, 1268 Цивільного кодексу України, суд ,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/7 частки житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , з яких: 1/7 частка - як члена колишнього колгоспного двору, 2/7 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/7 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду .

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка