Провадження № 2-о/344/382/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама - ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Кінчаківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області 30 листопада 2011року, зареєстрований в реєстрі за №17, згідно якого все майно, яке буде належати їй на день смерті, заповіла їй - ОСОБА_1 . На день смерті мама була зареєстровака в с. Кремидів Галицького району Івано-Франківської області, де знаходиться майно, що належало їй на день смерті і є спадковим майном. В 2024 році вона звернулася до державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області з питання оформлення спадшини та отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.05.2024р. з підстав не доведення нею факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Її мама була особою похилого віку. З 2013року мама постійно проживала з нею в АДРЕСА_1 , оскільки потребувала допомоги та піклування внаслідок похилого віку та стану здоров?я. ОСОБА_3 отримувала медичну допомогу за місцем фактичного проживання в м. Івано-Франківську та померла в м. Івано-Франківську, за адресою її місця проживання. Дані докази свідчать, що ОСОБА_3 проживала з нею за однією адресою на день смерті та померла там же. Факт спільного проживання ОСОБА_3 до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею - ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не заперечується і заінтересованою особою - її сестрою - дочкою померлої, а також дану обставину можуть підтвердити свідки. Таким чином, постійно проживаючи разом зі спадкодавцем - ОСОБА_3 до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , то б то на час відкриття спадщини, вона прийняла спадщину відповідно до вимог ст.1268 ЦК України і вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Просить встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно спільно проживала разом із ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, а саме на день смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник заявниці подала заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримала, просила заяву задоволити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подала заяву, в якій не заперечила щодо задоволення заяви, просила розглянути справу без його участі.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 29.06.1965 року батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 (а.с.4).

ОСОБА_4 20.07.1985 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про шоюб. Прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 (а.с.5).

Згідно Заповіту від 30.11.2011 року ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження на все своє майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 від 23.04.2019 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 85 років(а.с.3).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №129, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Постановою державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори від10.05.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, з підстав відсутності підтверження, що ОСОБА_1 проживала із спадкодавцем на час її смерті. (а.с.7).

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , останні вказують, що в квартирі по АДРЕСА_1 до дня смерті разом з ОСОБА_1 проживала її мама ОСОБА_10 .. Зазначили, що ОСОБА_1 піклувалася про маму, оскільки вона була старенька та хвора (а.с. 19-20, 21-22, 23-24).

Згідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч.3 цієї статті передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, визначає ч.1 ст. 316 згаданого кодексу.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч.3 цієї статті передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Всі наведені докази вказують на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст.124 Конституції України, ст.ст., 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 239, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 318, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 27.08.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.