КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/7423/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2023 року про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2023 року у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення норм процесуального права. Вважає помилковим висновок суду про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу у зв`язку з ненаданням доказів проживання дітей разом з нею. ЦПК України не містить вимог надання таких доказів. Вона і ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою, а тому неможливо довести, що діти проживають з нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, зокрема якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Відповідно п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ст. 163 ч. 3 п. 4 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.При цьому у наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, право на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей має той з батьків, або інших законних представників дітей, разом з яким проживає дитина.

До своєї заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 не надала жодних доказів того, що діти проживають разом з нею, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про наявність у ОСОБА_1 права на стягнення аліментів на утримання дітей.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що вона не зобов`язана надавати докази проживання з нею дітей, оскільки необхідність надання таких доказів обумовлена положеннями сімейного законодавства, які передбачають можливість стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким проживають діти.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права. Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2023 року підлягає залишенню без змін.

Відмова у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 з визначених судом першої інстанції підстав не порушує її право на доступ до правосуддя, оскільки не перешкоджає їй звернутися до суду з відповідними вимогами в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.