Справа № 331/148/24
Провадження № 2/331/827/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

При вирішенні питання про відкриття провадження по справі, судом встановлено, що позовна заява подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивачем заявлено вимоги, зокрема, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітків/доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2017 року до настання дитиною повноліття.

Пред`являючи позов про зміну розміру аліментів, позивач фактично просить залишити розмір аліментів, визначений рішенням суду.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Проте, згідно роз`яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно яких зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Стаття 192 СК України передбачає зміну раніше встановленого розміру аліментів, крім іншого також у випадках, передбачених цим Кодексом. Між тим, Сімейний Кодекс України зміну розміру аліментів не пов`язує із зміною законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів.

Згідно з частиною другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

При цьому, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів здійсненого державним виконавцем, яку додано до матеріалів справи, вбачається, що виконавцем здійснюється нарахування мінімального розміру аліментів не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що свідчить про відсутність спору.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи викладене, позивачем фактично не заявлено вимогу про збільшення розміру аліментів, оскільки остання просить збільшити розмір аліментів до розміру, який вже був раніше визначений рішенням суду, а тому, відповідно до п.п. 4 та 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів.

Крім того, зміст вказаної позовної заяви не містить вимоги на користь кого мають бути стягнені аліменти, а також правового обґрунтування стягнення з відповідача розміру аліментів саме з 08.07.2017 р., тобто позивачем має бути зазначено норму діючого сімейного законодавства, якою передбачено стягнення нового розміру аліментів у заявлений позивачем строк.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175-177 ЦПК України або не сплачені судові витрати, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити позивачеві, що у разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.М. Світлицька