ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1493/24

Провадження № 22-ц/4820/1349/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 року (суддя Мазурок О.В.) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що за договором про надання банківських послуг від 07 лютого 2020 року банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 220 000 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти в установлений строк. ОСОБА_1 не виконала обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 02.01.2024 року виникла заборгованість у розмірі 265535,86 грн., яка складається з 218605,40 грн. тіла кредиту та 46930,46 грн. прострочених відсотків.

За таких обставин, АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 265535,86 грн. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 рокупозов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 265535,86 грн. - заборгованість за кредитним договором та 3186,43 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 07.02.2020 року. У вказаній заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка власноручно підписана відповідачем, визначено всі істотні умови договору, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 07.02.2020 року. ОСОБА_1 , не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути вказану заборгованість.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що у підписаній Анкеті-заяві від 07.02.2020 року відсутні умови, щодо строку дії кредитного ліміту, порядок погашення заборгованості, а також відсутні умови договору про встановлення будь-яких відсотків за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім того, у вказаній заяві від 07.02.2020 року також не передбачено нарахування відсотків за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними підписуючи заяву. А також не містять підтверджень того, що вказані документи на момент підписання Відповідачем заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином апелянт вважає, що стягнення заборгованості у розмірі 265535,86 грн. є помилковим та таким, що суперечить чинному законодавству України. Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження суми заборгованості ОСОБА_1 кредитних коштів, а відтак доведеності правильності наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечує проти доводів апеляційної скарги. Зазначає, що в апеляційній скарзі не було наведено достатніх підстав для скасування оскаржуваного рішення, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) звернення до суду з позовом апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, 07 лютого 2020 року АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 підписали заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, за змістом якої сторони уклали між собою договір про надання банківських послуг.

В рамках цього договору АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 220000 грн. під 37,2% річних, а та зобов`язалася повернути кредит мінімальними обов`язковими платежами (розмір мінімального обов`язкового платежу 7% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня 10% від заборгованості; у разі прострочення з 181-го дня 100% від заборгованості).

ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 02 січня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 265535,86 грн., із яких 218605,40 грн. неповернутий кредит і 46930,46 грн. нараховані проценти.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із положень статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в установлені договором строки.

Зібрані докази вказують на те, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, у рамках якого АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 уклали договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 07 лютого 2020 року (а.с. 28-44), яка містить умови щодо порядку надання та повернення кредиту, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін тощо.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.43) оформленої на ОСОБА_1 , довідки від 03.01.2024 року ОСОБА_1 03.03.2020 року був встановлений ліміт кредитування у розмірі 210 000 грн.,з 13.03. 2020 220 000 грн., а для обслуговування кредитного рахунку їй була видана кредитні карткиVISA Platinum, World Black Edition,, VISA Signature (а.с46).

Відтак, АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Із виписки по рахунку (а.с. 7-15) слідує, що протягом 2020-2023 років ОСОБА_1 використовувала кредитний ліміт, отримувала та повертала кредитні кошти.

Як вбачається з виписки по рахунку 03.03.2020 року з карткового рахунку ОСОБА_1 знято 200588,65 грн. та 2000 грн. коштів, на які банк нарахував проценти в розмірі 46930,46 грн.

ОСОБА_1 не повертає отриманий кредит і не сплачує нараховані проценти.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути борг за кредитним договором.

Суд першої інстанції правильно визначив розмір заборгованості, який відповідає наданому банком розрахунку (а.с. 16-27). Цей розмір відповідачкою не спростований.

Доводи апеляційної скарги про недосягнення сторонами згоди щодо розміру кредитного ліміту та порядку нарахування процентів, неповідомлення банком відповідачці умов кредитування, недоведення факту існування між сторонами зобов`язання за кредитним договором і факту невиконання відповідачкою цього зобов`язання суперечать фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 прострочила виконання зобов`язання більше, ніж на 181 день, у зв`язку з чим за умовами кредитного договору вона зобов`язана повернути банку споживчий кредит в цілому.

Твердження апелянтки, що позивач намагається стягнути заборгованість яка виникла до дати підписання анкети спростовується випискою за поточним рахунком.

Як вбачається із виписки 03.03.2020 року відповідачем було внесено на поточний рахунок 200588,65 грн. та 2000 грн. при розмірі боргу станом на 01.03.2020 року в розмірі 199966,38 грн. Тобто заборгованість що виникла до 07.02.2020 року була повністю погашена ОСОБА_1 Та вже одразу 03.03.2020 року відповідачкою було здійснено покупку в сумі 200588,65 грн. та 2000 грн. внаслідок чого заборгованість за договором від 07.02.2020 року виникла лише 03.03.2020 року, що і вказано в розрахунку заборгованості.

Суд першої інстанції правильно встановив усі обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про недотримання судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

При цьому висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним ОСОБА_1 в апеляційній скарзі правовим висновкам касаційного суду щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк