Справа № 397/419/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.08.2024 сел. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Максимовича І.В.,

секретаря судового засідання Рум`янцевої О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренко Юрій Іванович про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просять визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позову позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Стара Осота (Олександрівського) Кропивницького району Кіровоградської області померла ОСОБА_2 яка була подругою його матері. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну частку (пай) мірою 4.22 га та майновий пай, що знаходиться в КСП ім. Кірова. На початку березня 2024 прибираючи в будинку матері та перебираючи папери він знайшов заповіт, яким ОСОБА_2 заповіла йому вказане майно. Знайшовши заповіт, звернувся до нотаріуса щодо порядку прийняття спадщини і оформлення спадкових прав після смерті заповідача. Листом нотаріус повідомив його, що він постійно з померлою ОСОБА_2 не проживав на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що спадщину не прийняв і отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Зазначає, що уповноважена особа органу місцевого самоврядування, а також його мати та ОСОБА_2 йому не повідомляли про наявність заповіту, а про його існування він дізнався випадково, тому звернувся до суду з вказаною заявою яку просить задовольнити.

Ухвалою судді від 05.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. (а.с. 15-16).

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 26).

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнав повністю (а.с.27, 28).

Третя особа у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, питання щодо задоволення вимог позивача залишив на розсуд суду (а.с. 25).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи клопотання відповідача про те, що визнає позовні вимоги позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу без участі сторін, за наслідками чого у підготовчому судовому засіданні винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює спадкові правовідносини.

Згідно інформації наданої Олександрівським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 16.03.2024 № 97/33.9-29 встановлено, що в архівах відділу наявний актовий запис № 60 про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Актовий запис складений 01.10.2007 року виконавчим комітетом Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с. 7).

За свого життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким зробила таке заповітне розпорядження: земельну частку (пай) розміром 4,22 га та майновий пай, що находиться в КСП «ім. Кірова» заповіла ОСОБА_1 (позивачу у справі). Вказаний заповіт посвідчений 10.04.2002 секретарем Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 143 (а.с. 8-9).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76281514 від 20.03.2024 р., інформація щодо спадкових справ до спадкового майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутня (а.с. 10).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76281439 від 20.03.2024 у Спадковому реєстрі наявна інформація про посвідчення Староосотською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області 10.04.2002 заповіту від імені ОСОБА_2 , номер в реєстрі нотаріальних дій 143 (а.с. 11).

Згідно довідки Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 14.08.2024 №497 ОСОБА_2 проживала одиноко по АДРЕСА_1 до моменту своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чоловіка, дітей та інших осіб, які за законом мали б право на спадкування, не мала (а.с. 33).

Листом Приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Котляренко Ю.І. повідомив позивача, що оскільки він в шестимісячний строк не подавав заяви про прийняття спадщини, постійно разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, то вважається таким, що спадщину не прийняв. Водночас вказаним листом нотаріус рекомендував йому звернутися до суду для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 12).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до свого внутрішнього переконання суд оцінює всі наведені спадкоємцем фактичні обставини справи в сукупності та визначає, чи є та чи інша причина пропуску строку поважною, адже закон не наводить чіткого переліку причин пропуску такого строку, які слід вважати поважними: вочевидь, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту та не міг звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки, тому строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважних причин.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

У матеріалах справи відсутні дані щодо вчинення дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, здійснення виклику позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно також враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Крім цього Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк із часу відкриття спадщини. Постанова ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24 )

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач свої вимоги обґрунтовувує тим, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки не знав про існування заповіту, тому що за свого життя ні його мати ні ОСОБА_2 нічого йому не повідомляли. Про існування заповіту він дізнався випадково, коли прибирав в будинку матері та знайшов заповіт. Про наявність заповіту після смерті ОСОБА_2 уповноважена особа органу місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій, або нотаріус його не повідомляли та не здійснювали виклик його як спадкоємця за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 та ч.3 ст.1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до свого внутрішнього переконання суд оцінює всі наведені спадкоємцем фактичні обставини справи в сукупності та визначає, чи є та чи інша причина пропуску строку поважною, адже закон не наводить чіткого переліку причин пропуску такого строку, які слід вважати поважними.

Позивач не був обізнаний про наявність заповіту та не міг звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки. В даному випадку заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини, оскільки позивач та спадкодавець не мали ступенів спорідненості.

Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними.

Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст.3 ЦК України).

Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном.

Враховуючи встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та беручи до уваги те, що позивач захистити своє порушене право в інший спосіб, крім як звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не може, відповідач не заперечив проти задоволення позову, суд приходить до висновку про визнання причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, та вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а саме тривалістю один календарний місяць.

За клопотанням позивача суд не вирішує питання відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренко Юрій Іванович про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

На рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, місце знаходження: 27300 Кіровоградська область, Кропивницький район, смт. Олександрівка, вул. Незалежності України,78, код ЄДРПОУ - 04364035.

Третя особа: Приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренко Ю.І., місце знаходження: 27300 Кіровоградська область, Кропивницький район, селище Олександрівка, вул. Садова, 28.

Суддя: І.В. Максимович