Провадження № 2/127/4516/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 із позовом до суду звернувся ОСОБА_1 , який просив змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 02.06.2011 з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 з 1/3 частини зароббіткку ( доходу) на стягнення аліментів в розмірі 1450 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивом позову ОСОБА_1 вказав: стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного вікрішенням Андрушівського районного суду Житомирської області та утримання матері, яка є інвалідом 3-ї групи. Позивач вважав, що рішеннями судів з нього відраховується значно більша частина заробітку ніж передбачений законом поріг- 1/3 частка усіх видів доходу на двох дітей.

Ухвалою суду від 08.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач не з`явився, суду надав заяву у якій просив розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка надала відзив у якому проти позову заперечила, просила у задоволенні позовних вимог відмовити, вважала, що відсутні підстави зменшення аліментів, визначені законодавством. Так позивач не надав доказів стягнення з нього аліментів на утриманн іншої дитини і докази витрат на утримання матері. Відповідач зазначила, що жодною нормою права не передбачено стягнення аліментів на 2-х дітей розміром 1/3 частини доходу боржника. Позивач аліменти не сплачує і має значний борг. Також ОСОБА_1 належно не обґрунтував причини зміни розміру аліментів на тверду грошову суму.

У судове засідання сторона відповідача не з`явилася, представник ОСОБА_6 надав клопотання у якому просив розгляд справи здійснити у його відсутність та просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Суд дослідивши надані докази встановив, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05.11.2013 розірвано. ОСОБА_3 зареєструвала інший шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована з ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Барського районного суду вирішено стягнути аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки усіх його видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

На примусовому виконанні у Барському відділі ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП №28375866 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання доньки, загальна заборгованість станом на 01.01.2024 становить 246236,7 грн. На примусовому виконанні у Барському відділі ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП №63869476 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки усіх його видів доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Загальна заборгованість за виконавчим провадженням станом на 01.12.2023 становить 32678,09 грн.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є батьками позивача ОСОБА_13 , який 10.10.2001 року змінив прізвище на « ОСОБА_14 ».

ОСОБА_15 має третю групу інвалідності безтерміново.

Згідно довідки Балківського старостинського округу Барської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входить мати ОСОБА_15 . Суд критично відноситься до інформації про те, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входить мати ОСОБА_15 , ( як до неналежний доказу, т.я. відсутні документи про зміну прізвища матері ОСОБА_1 - ОСОБА_12 ).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою.

При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України).

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 (справа № 486/466/18).

Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 192 СК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Отже позивач не надав доказів про те, що в період стягнення алмінтів на туримання дочки ОСОБА_16 відбулися зміни в його матеріальному стані. Так , суду не надано документів про те коли були стягнуті аліменти на утримання на утримання сина. Позивач не надав доказів про те, що ОСОБА_8 , була залучена до участі по справі про стягнення аліментів на утримання іншої дитини, що їй направлялися копії позову та документів, доданих до них. Тому суд вважає, що в силу ч.2 ст. 54 ЦПК України, обставини справи, встановлені судовим рішенням про стягнення з позивача на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання сина не мають для ОСОБА_8 юридичних наслідків.

Позивач ненадав доказів утиримання ОСОБА_15 , яка є інвалідом 3-ї групи , та доказів наявності передбачених законом зобов`язання перед ОСОБА_15 тому суд не приймає до уваги посилання позивача на ці обставини.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки позивач висуває вимогу про зменшення розміру аліментів до грошового виміру, суд не може визначити який розмір частки заробітку ( доходу) позивача складатиме ця сума, тому не має змогу застосовувати ст.128 КЗпП України та вирішувати питання про застосування обмежень стягнень з заробітної плати.

Отже, в супереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач не довів обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про зменьшенн розміру стягуваних аліментів.

Відповідачка в підтвердження витрат на правничу допомогу надала договір про надання правничої допомоги від 22.11.2023, акт виконаних робіт та наданих послуг, фіскальний чек, з яких випливає, що загальний час виконаних робіт адвокатом склав 5 годин, загальна вартість однієї години роботи є фіксованою та складає 1200 грн. Тому загальна вартість наданих правових послуг адвоката становить 6000 грн.

Суд зважає, що справа є незначної складності, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки 4000 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено то відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 4000 гривень в рахунок компенсації понесених витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 79, 81, 89, 141, 206, 244, 263, 273, 280, 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 09.02.2024

Суддя: