КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 367/8706/23 Головуючий у суді першої інстанції - Одарюк М.П.
Номер провадження № 22-ц/824/6028/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тарасівський», подану Мургою Олександром Геннадійовичем , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року у справі за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тарасівський» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року ОСББ «Тарасівський» звернулось до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якої просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Тарасівський» заборгованості за житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за період з червня 2017 року по 12 вересня 2023 року в розмірі 81 009,96 грн. Також ОСББ «Тарасівський» просило стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати у загальному розмірі 2 268,40 грн.

Подану заяву про видачу судового наказу ОСББ «Тарасівський» мотивувало тим, що ОСОБА_2 з 28 березня 2012 року є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 36310103.

В заяві вказано, що 19 жовтня 2010 року з метою забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна було створено ОСББ «Тарасівський». Відтак, між сторонами у даній справі виникли правовідносини щодо користування ОСОБА_2 , як власником, квартирою з однієї сторони, та управління та обслуговування такої квартири зі сторони ОСББ на засадах оплатності надання житлово-комунальних послуг з іншої сторони.

В заяві також зазначено, що розміри внесків для співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території за період з 31 жовтня 2015 року по 29 вересня 2023 року визначалися наступними протоколами чергових загальних зборів членів ОСББ «Тарасівський»:

- № 1/15 від 15 лютого 2015 року був встановлений розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території: 3,15 грн/кв.м. - для мешканців 1-го поверху. 3,67 грн/кв.м. - для мешканців 2-9 поверху. (Зазначений тариф застосовується з 1 лютого 2015 року.);

- № 1/16 від 28 лютого 2016 року був встановлений розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території: 2,35 грн/кв.м. - для мешканців 1-го поверху. 2,70 грн/кв.м. - для мешканців 2-9 поверху. та з утримання котельні 0,87 грн/кв.м. опалювальної площі. (Зазначений тариф застосовується з січня 2017 року.);

- № 1/17 від 18 лютого 2017 року був встановлений розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території: 4,03 грн/кв.м. - для мешканців 1-го поверху. 4,75 грн/кв.м. - для мешканців 2-9 поверху, та з утримання котельні 1,05 грн/кв.м. опалювальної площі. (Зазначений тариф застосовується з січня 2017 року.);

- № 1/18 від 04 березня 2018 року був встановлений розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території: 4,12 грн/кв.м. - для мешканців 1-го поверху. 4,75 грн/кв.м. - для мешканців 2-9 поверху, та з утримання котельні 1,00 грн/кв.м. опалювальної площі. (Зазначений тариф застосовується з січня 2018 року.)

- 1/19 від 24 лютого 2019 року був встановлений розмір витрат на управління багатоквартирним будинком: 4,98 грн/кв.м. - для мешканців 1-го поверху. 5,74 грн/кв.м. - для мешканців 2-9 поверху, та окремо за вивіз сміття з проживаючої особи - 33,78 грн, та з утримання котельні 1,50 грн/кв.м. опалювальної площі (Зазначений тариф застосовується з січня 2019 року.)

Та витягами з протоколу:

- № 1/20 від 29 лютого 2020 року був встановлений розмір витрат на управління багатоквартирним будинком: 5,64 грн/кв.м. - для мешканців 1-го поверху. 6,54 грн/кв.м. - для мешканців 2-9 поверху, та окремо за вивіз сміття з проживаючої особи - 27,21 грн, та з утримання котельні 1,00 грн/кв.м. опалювальної площі (Зазначений тариф застосовується з січня 2020 року);

- № 1/21 від 27 лютого 2021 року був встановлений розмір витрат на управління багатоквартирним будинком: 5,94 грн/кв.м. - для мешканців 1-го поверху. 6,94 грн/кв.м. - для мешканців 2-9 поверху, та окремо за вивіз сміття з проживаючої особи - 27,00 грн, та з утримання котельні 1,00 грн/кв.м. опалювальної площі (Зазначений тариф застосовується з січня 2021 року.)

Крім того, ОСББ «Тарасівський» в поданій заяві про видачу судового наказу також посилається на те, що з січня 2021 року тарифи на утримання будинку та прибудинкової території не переглядалися.

Також зазначено, що розміри внесків для співвласників будинку за опалення за період з 31 жовтня 2015 року по 29 вересня 2023 року визначалися наступними протоколами письмового опитування співвласників багатоквартирного будинку «Тарасівський»: № 1/15 від 15 лютого 2015 року; №1_ПО від 16 вересня 2017 року; №2_ПО від 21 листопада 2018 року; №5/19 від 18 вересня 2019 року; №2_ПО від 27 серпня 2021 року.

Доводами поданої заяви також є те, що 15 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ОСББ «Тарасівський» було укладено договір про реструктуризацію заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язувався сплатити заборгованість в строк до квітня 2017 року, проте заборгованість сплачена не була.

Вказано, що станом на день звернення до суду із заявою про видачу судового наказу у ОСОБА_2 утворилась заборгованість щодо сплати внесків на утримання котельні, будинку та прибудинкової території, а також оплати послуг з опалення за період з 30 листопада 2015 року по 29 вересня 2023 року у загальному розмірі 81 009,96 грн.

Враховуючи зазначені обставини, ОСББ «Тарасівський» просило задовольнити їх заяву та видати судовий наказ про стягнення вказаної вище заборгованості.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року відмовлено ОСББ «Тарасівський» у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСББ «Тарасівський» подало апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є невмотивованою, необґрунтованою та такою, яка постановлено з грубим порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про порушення ОСББ «Тарасівський» правил підсудності даної справи, оскільки позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтись за місцем знаходження цього майна, тобто за правилами виключної підсудності. Апелянт вказує, що оскільки заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг виникла за місцезнаходженням квартири, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , то дана справа підсудна саме Ірпінському міському суду Київської області.

Доводами апеляційної скарги також є те, що суд першої інстанції виходив із того, що заявником до заяви не було долучено доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте вказані висновки, на думку апелянта, не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, апелянт вказує, що ним разом із заявою про видачу судового наказу було надано Інформаційну довідку №350474477 від 16 жовтня 2023 року щодо зареєстрованих прав власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 й згідно вказаних відомостей власником квартири є ОСОБА_2 .

Апелянт також вважає хибни висновок суду першої інстанції про те, що ОСББ «Тарасівський» не було надано доказів на підтвердження вартості наданих послуг та доказів приєднання ОСОБА_2 до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем. В апеляції зазначено, що разом із поданою заявою про видачу судового наказу були надані всі необхідні документи на підтвердження вказаних вище обставин, зокрема, протоколи чергових загальних зборів ОСББ «Тарасівський».

Враховуючи вищевикладене, ОСББ «Тарасівський» просило скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу мотивував своє рішення тим, що заявником до заяви про видачу судового наказу не додано доказів на підтвердження того, що боржник є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також заявником не додано до заяви про видачу судового наказу доказів на підтвердження вартості наданих послуг та не надано доказів приєднання боржника до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції також зазначив положення ч.9 ст.165 ЦПК України.

Апеляційний суд в цілому погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Наказне провадження - це вид провадження у цивільному судочинстві, в якому судом вирішується справа про стягнення з боржника на підставі судового наказу грошових коштів або витребування майна без проведення судового засідання на користь особи, яка має право вимоги.

Відповідно до положень ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 161 ЦПК України передбачає перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Так, зокрема, п.3 ч.1 вказаної статті передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 статті 161 ЦПК України визначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Відповідно до положень вказаної статті заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до положень статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСББ «Тарасівський» звернулось до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якої просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Тарасівський» заборгованості за житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за період з червня 2017 року по 12 вересня 2023 року в розмірі 81 009,96 грн. Також ОСББ «Тарасівський» просило стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати у загальному розмірі 2 268,40 грн.

В поданій заяві ОСББ «Тарасівський» зазначило, що ОСОБА_2 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі також було зазначено, що на підтвердження наявності у ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , до суду першої інстанції було надано Інформаційну довідку №350474477 від 16 жовтня 2023 року.

Разом з тим, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний суд встановив, що заявником не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності у ОСОБА_2 права власності на вказану вище квартиру. Зазначена апелянтом Інформаційна довідка №350474477 від 16 жовтня 2023 року також відсутню в матеріалах справи.

Таким чином, як вірно виснував суд першої інстанції, заявником не доведено, що спірна квартира належить ОСОБА_2 й останній несе тягар утримання вказаного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

За правилом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

З матеріалів справи вбачається, що предметом заяви про видачу судового наказу у даній справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з управління багатоквартирним будинком, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Таким чином, апелянтом було вірно вказано, що заява про видачу судового наказу має подаватись за місцезнаходженням нерухомого майна. Проте, вказані доводи не спростовують по суті правильний висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу з підстав відсутності належних та допустимих доказів щодо права власності ОСОБА_2 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тарасівський», подану Мургою Олександром Геннадійовичем , залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

________________ ________________ _____________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв