Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника позивача Лівочка М.О.

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідач ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) Київтеплоенерго до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно приміщення загальною площею 191,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , який є співвласником. Станом на дату подання позовної заяви письмовий договір між позивачем та відповідачем не укладений. Позивачем належним чином здійснювалось постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 . Проте порушуючи вимоги законодавства, відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію у гарячій воді, в результаті чого за період з вересня 2021 року по червень 2023 року включно, утворилась заборгованість, яка на день подання позову складає 40 733,94 грн. Також просить суд стягнути з відповідача 12 505, 32 грн. 3 % річних.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2023 року позовна заява залишена без руху на надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали позивачу подана до суду нова редакція позовної заяви, з якої вбачається, що позивачем пред`явлено позов вже до двох відповідачів, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вимоги та обґрунтування позовної заяви не змінено.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01.04.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_3 надійшли заперечення проти позовної заяви.

16.04.2024 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення проти позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі та представник відповідача 1 заперечують проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідача 1 вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, нежилі приміщення в літ.А з 1 по 10 (група приміщень № 35) по АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

КП «Київтеплоенерго» здійснює постачання теплової енергії на потреби житлового будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що договір на постачання теплової енергії між позивачем та відповідачами, як власниками нежилого приміщення не укладався.

За нежилим приміщенням в літ.А з 1 по 10 (група приміщень № 35) по АДРЕСА_1 наявна заборгованість в розмірі 40 733, 94 грн.

Звертаючись до суду із позовом позивач зазначає, що за нежитловими приміщеннями, що належить відповідачам на праві власності, наявна заборгованість за спожиту від КП «Київтеплоенерго» теплову енергію за період з вересня 2021 року по червень 2023 року.

З розрахунку основного боргу за теплову енергію вбачається, що у вересні 2021 року нарахована заборгованість у розмірі 40 733, 94 грн. (т.1 а.с.16)

З розрахунку обсягу споживання енергії на опалення нежилих приміщень ФО ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 обліковий запис № (початок дії з 30.11.2019 року) вбачається, що нарахований добір за обсяги опалення нежитлового приміщення за період з 30.11.2019 року по квітень 2021 року. (т.2 а.с.11).

Заперечуючи проти позову відповідачі у зазначеному приміщенні відсутні прилади опалення. В зв`язку з відсутністю приладів опалення приміщення опалюється електричною енергію за рахунок кондиціонерів, про що свідчать фото приміщення та рахунок за електричну енергію. В зв`язку з відсутністю трубопроводів гарячої води , приміщення не споживає гарячу воду.

В судовому засіданні встановлено, що у нежилих приміщеннях в літ.А з 1 по 10 (група приміщень № 35) по АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , прилади опалення демонтовані, в місцях розташування приладів опалення, виконані перемички метало-платиковими трубами, які частково за ізольовані. В тепловому пункті окремі відгалуження трубопроводів до системи опалення будинку відсутні. Даний факт підтверджується актом обстеження № 6-12/195 від 28.12.2017 року, складений КП «Київтеплоенерго». Власником на момент складання даного акту був ФО « ОСОБА_5 »

З акту обстеження № 6-11/180 від 12.11.2019 року, складеного КП «Київтеплоенерго» додатково вбачається, що транзитні стояки загально будинкової системи опалення зашиті оздоблювальним матеріалом. На потреби ГВП встановлені електронагрівачі 3 шт. Проектно-дозвільна документація не надана. З питань відключення від центрального теплопостачання та зняття теплового навантаження споживач до енергопостачальної організації не звертався.

З акту обстеження № 6-07/170 від 26.07.2021 року, складеного КП «Київтеплоенерго» додатково вбачається, що встановлено, що відбулася заміна власників приміщення, доступ до обстеження не надано.

З акту обстеження № 6-04/205 від 26.04.2022 року, складеного КП «Київтеплоенерго» додатково вбачається, що прилади опалення демонтовані, в місцях розташування приладів опалення, виконані перемички метало-платиковими трубами, які частково за ізольовані. В тепловому пункті окремі відгалуження трубопроводів до системи опалення будинку відсутні. Транзитні стояки загально будинкової системи опалення зашиті оздоблювальним матеріалом. На потреби ГВП встановлені електронагрівачі. Проектно-дозвільна документація не надана. Система опалення нежитлових приміщень запроектована - загально будинкова. Житловий будинок та внутрішні мережі перебувають на балансі ПрАТ «Житлокомунсервіс».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє його обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) та Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі № 401/660/20 (провадження № 61-2770св21).

Відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. №630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Частиною 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому поряду тарифами та вноситься щомісячно.

Як випливає з вищенаведеного, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є, окрім встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами, а й правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно з існуючими тарифами та перевірка не тільки розрахунку заборгованості, а й доказів надання комунальних послуг.

Предметом доказування у цій справі є обставини щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення з відповідачів вартості теплової енергії та гарячої, поставленої протягом вересня 2021 року по червень 2023 року на об`єкт нерухомості нежилі приміщення в літ.А з 1 по 10 (група приміщень № 35) по АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту позовної заяви представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту від КП «Київтеплоенерго» теплову енергію у гарячій воді в сумі 40 773, 94 грн.

З копії договору № від 04.08.2021 року, який не підписаний стороною споживача, вбачається, що за даного договором КП «Київтеплонерего» зобов`язано поставити теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону, підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подальшому трубопроводі на тепловому вводі будівлі. З додатком № 3 до вказаного договору визначено тарифи на теплову енергію для потреб опалення.

З розрахунку основного боргу за теплову енергію вбачається, що за спірним об`єктом нерухомості наявна заборгованість, а саме за вересень 2021 року в розмірі 40 733, 94 грн.

З розрахунку обсягів споживання теплової енергії на опалення нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 вбачається, що з листопада 2019 року до квітня 2021 року донараховані обсяги споживання теплової енергії для потреб опалення.

Разом з тим, ані з позовної заяви, ані з пояснень представника позивача в судовому засіданні не вдалося встановити, з якого розрахунку відповідачам нарахована заборгованість за один місяць, яким є вересень 2021 року, в розмірі 40 733, 94 грн.

Надаючи оцінку вищевказаним розрахункам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з розрахунку основного боргу відповідачів за послугу з постачання теплової енергії, такий містить, серед інших, графу «нарахування в періоді», яка містить дані по нарахуванню за вересень 2021 року в сумі 40 733, 94 грн.

Оцінюючи надані позивачем розрахунки суд виходить з того, що такі можуть бути належним та достатнім доказом виключно у разі, якщо кожне відображене в них значення підтверджено та доведено позивачем в ході розгляду справи, Однак з огляду на вищезазначене, суду видається за неможливе з`ясувати, чому пред`являючи позов про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з вересня 2021 року по червень 2023 року, нарахування згідно розрахунку здійснені лише за один місць, яким є вересень 2021 року та з якого розрахунку здійснено нарахування у періоді, яким є вересень 2021 року, в розмірі 40 733, 94 грн.

Окремо слід звернути увагу, що за період з жовтня 2010 року по червень 2023 року відповідачам не нарахована заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, причин такого представник позивача пояснити не зміг.

Враховуючи вищевикладене, позивач не довів, що здійснений розрахунок основного боргу за теплову енергію за період з вересня 2021 року, складають дійсну і правильну підсумкову суму боргу.

За таких обставин, розрахунки, надані суду позивачем, за своєю суттю викликають у суду сумнів у їх достовірності, оскільки на підставі цих документів суд позбавлений можливості встановити дійсну, правильну та точну вартість поставленої теплової енергії.

Інших доказів на підтвердження позовних вимог КП «Київтеплоенерго» та наявності у відповідачів заборгованості в розмірі 40 733,94 грн. суду не надало.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

У той час, ч. ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Повертаючись до положень ст.81 ЦПК, суд відзначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог.

Суд вважає, що позовні вимоги КП "Київтеплоенерго" щодо стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, адже докази надані позивачем, у своїй сукупності не є достатніми, достовірними та належними для прийняття судом висновку про існування стверджуваних позивачем обставин, а тому позов задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає, що згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, судові витрати по справі в розмірі 2684,00 грн. слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

В позові Комунального підприємства Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) Київтеплоенерго до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.08.2024 року.

Дані сторін:

Позивач: фізична Комунальнео підприємство Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) Київтеплоенерго, , адреса місцезнаходження: місто Київ, площа Івана Франка, 5;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.О.Яровенко