Справа № 523/1010/24
Провадження №2/523/2130/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г., розглянувши заяву представника позивача адвоката Ратушного А.І. про забезпечення позову ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ратушний А.І., з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 209 867 Доларів США безпідставно набутих коштів. Крім того, просив стягнути 500 000,00 грн. моральної шкоди та понесені витрати по сплаті судового збору.

Одночасно з позовною заявою представник позивача адвокат Ратушний А.І. подав заяву про забезпечення позову в якій просив накласти арешт на належну ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) частину житлового будинку загальною площею (кв.м): 242.7, житловою площею (кв.м): 68.1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки SKODA модель Fabia, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_3 . Крім того, просив накласти арешти на належні ОСОБА_3 : квартиру (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 227), загальною площею (кв.м): 42.3, житловою площею (кв.м): 18.4, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100 загальною площею (кв.м): 43.8, житловою площею (кв.м): 15.6, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначена заява мотивується тим, що відповідач не хоче розраховуватися з позивачем, та свідомо намагається уникнути звернення стягнення на майно. Таким чином, невжиття заходів забезпечення шляхом накладення арештів на зазначене майно, в майбутньому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до п.4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Нормами статті 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК унормовано обов`язок доказування і подання доказів, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що у разі відчуження належного відповідачу майна, не буде існувати реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки спір стосується стягнення на користь позивача грошових коштів. Саме лише посилання позивача на розмір матеріальної шкоди та на те, що існують ризики відчуження майна, не можуть бути підставами для застосування заходів забезпечення позову.

Отже, судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту і не встановлено реальної загрози, за якої невжиття саме такого заходу забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Таким чином, враховуючи, що заявником не надано переконливих доводів на користь того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не доведено належними доказами існування ризиків невиконання можливого рішення суду, доходжу висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Крім того, статтею150 ЦПК України передбачено можливість накладення арешту на майно, що належить боржнику і знаходиться у нього чи у інших осіб. При цьому, вказаною статтею не передбачено можливість накладення арешту на майно належне третім особам.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 27,149-153, 261, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача адвоката Ратушного А.І. про забезпечення позову ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих коштів.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у порядку та строки, передбачені ст. ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Суддя :