ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7938/24 Справа № 204/4281/24 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів: - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 квітня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2024 року цивільну справу № 204/4281/24 направлено за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

25 червня 2024 року цивільна справа № 204/4281/24 надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2024 року для її розгляду визначено суддю Мачуського О.М.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року цивільну справу № 204/4281/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, передано на розгляд Печерському районному суду міста Києва, адреса: 01601, м.Київ, вулиця Володимирська, буд.15.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом принципу недопустимості спорів про підсудність та затягування розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

За частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду, зокрема, зазначену в пункті 9 (передачі справи на розгляд іншого суду) частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» з вимогою захисту прав споживачів.

Передаючи матеріали позовної заяви за підсудністю на розгляд Печерського районного суду міста Києва, суддя керувався положеннями статті 27 ЦПК України, якою визначається територіальна підсудність за місцем знаходження відповідача, а тому враховуючи, що місце знаходження відповідача АТ «Державний ощадний банк України» розташовано у місті Києві, передав матеріали на розгляд відповідного суду.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено позов до юридичної особи АТ «Державний ощадний банк України» як споживачем про захист своїх прав на отримання грошових коштів в банку, а тому звернувся з позовом до суду.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а в долученій до позову заяві ОСОБА_2 про виплату пенсії або грошової допомоги, останній зазначає своєю адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, ухвалою Красногвардійського суду м. Дніпропетровська від 21.05.2024 року встановлено, що відомості про зареєстроване місце проживання чи перебування позивача ОСОБА_1 за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_2 . відсутня, а також відсутні докази, що зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача позивача ОСОБА_1 є адреса, розташована на території АДРЕСА_1 .

Крім того, до позову позивачем не долучено доказів, які вказували б на те, що місце заподіяння шкоди чи виконання договору, віднесено до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Як вбачається з ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Згідно зі ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Аналіз змісту заявлених позовних вимог свідчить про те, що предметом розгляду є кошти, які були незаконно списані з карткового рахунку позивача. Тобто, позивач звернулась до суду в порядку захисту прав споживача банківських послуг.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У той же час законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина п`ята статті 28 ЦПК України, на яку міститься посилання у позовній заяві, передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіянням шкоди чи виконання договору.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Відповідно до позову та інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , знаходиться за адресою: 01001, Україна, місто Київ, Печерський район, вулиця Госпітальна, будинок, 12Г.

Як вбачається із відповіді Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації № 02.3-24/337 від 10.05.2024 року, то згідно даних реєстру територіальної громади міста Дніпра та картотеки з питань реєстрації місця проживання осіб міста Дніпра, інформація на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Крім того, як вбачається із відповіді №569408 від 30.04.2024 року із Єдиного державного демографічного реєстру за вказаними параметрами особу позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . - не знайдено.

Враховуючи, що інформація про реєстрацію місця проживання позивача в Єдиному державному демографічному реєстрі відсутня, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди не є підсудним Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська, а тому наявні підстави для передачі справи на розгляд до Печерського районного суду міста Києва (адреса: 01601, м.Київ, вулиця Володимирська, буд.15) за місцем знаходження відповідача АТ «Державний ощадний банк України» у місті Києві.

Доводи апелянта, щодо порушення судом принципу недопустимості спорів про підсудність та затягування розгляду справи - не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки позивачем не надано доказів, що він в установленому законом порядку зареєстрував своє місце перебування, або тимчасового проживання на території Індустріального району м.Дніпра.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій, власного тлумачення скаржником вимог чинного законодавства.

Враховуючи положення ст. 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 369, п. 1 ч. 2 ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: