УХВАЛА

08 листопада 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

з участю присяжних Макарчук Л.А., Гедза М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області 06 вересня 2023 року з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуном, заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради звернувся ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2023 року заяву заявника залишено без руху та надано термін для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, які в подальшому, 21 вересня 2023 року представником заявника було усунуто.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання на 09 жовтня 2023 року з викликом сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду від 09 жовтня 2023 року у даній цивільній справі було призначено судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а провадження по справі зупинено.

08 липня 2024 року на адресу Рівненського міського суду Рівненської області від Рівненської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії міністерства охорони здоров`я України» було повернуто матеріали цивільної справи №569/17015/23 з висновком судово-психіатричного експерта №147/24 стосовно ОСОБА_2 , 1999 р.н.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2024 року відновлено провадження по справі та призначено судове засідання.

01 серпня 2024 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника заінтересованої особи Департаменту соціальної політики у зв`язку з потребою розгляду питання на засіданні опікунської ради.

20 вересня 2024 року в судове засідання з`явився заявник ОСОБА_1 , а також доставив ОСОБА_2 . Однак, у зв`язку з неявкою присяжних та представника заявника в судовому засідання було оголошено перерву. Крім того, представник заінтересованої особи Департаменту соціальної політики подав до суду заяву про відкладення судового засідання в зв`язку з потребою розгляду питання на засіданні опікунської ради.

В судове засідання 18 жовтня 2024 року заявник ОСОБА_1 та його представник не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно на належним чином, зокрема заявник судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавали.

В судове засідання 29 жовтня 2024 року заявник ОСОБА_1 та його представник повторно не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно на належним чином, зокрема заявник судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавали.

29 жовтня 2024 року на адресу Рівненського міського суду Рівненської області надійшло подання Органу опіки та піклування №08-01-1643/24 від 11.10.2024 року про призначення ОСОБА_1 піклувальником над ОСОБА_2 (в порядку частини 2 статті 60 Цивільного кодексу України) відповідно до якого, з огляду на викладене у поданні, керуючись вимогами частини 2 статті 60 Цивільного кодексу України, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 піклувальником ОСОБА_2 , у разі визнання його судом обмежено дієздатним. Застережень, передбачений статтею 64 Цивільного кодексу України, для призначення ОСОБА_1 піклувальником обмежено дієздатної особи, немає.

В судове засідання 04 листопада 2024 року заявник ОСОБА_1 та його представник повторно не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно на належним чином, зокрема заявник судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавали.

В судове засідання 08 листопада 2024 року заявник ОСОБА_1 та його представник повторно не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно на належним чином, зокрема заявник був повідомлений у телефонному режимі про день та час розгляду судового засідання, однак повідомив, що він не з`явиться до суду. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавали.

Заслухавши думку учасників судового процесу, які з`явились в судове засідання з приводу винесеного судом питання про доцільність залишення без розгляду заяви у зв`язку з повторною (вчетверте) неявкою в судове засідання заявника та його представника, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлені ст.317 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України, дана заява повинна відповідати як загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст.175,177 ЦПК України, так і вимогам, передбаченим ст. 318 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема розумність строків розгляду справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок -добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого ЦПК України строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (ч.2 ст.223 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи без його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17.

У випадку повторної неявки позивача до суду, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Для застосування зазначених наслідків неявки позивача в судове засідання правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст.55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Заявник неодноразово був належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення вищезазначених судових засідань, однак в судові засідання не з`явився без поважних причин. Заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц вказав, що встановлені в Україні карантинні обмеження не поширюються на строк розгляду справи, який є службовим.

За таких обставин, враховуючи, що заявник та його представник будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилися в судове засідання, причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду справи з поважних причин до суду не подавали, суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті заявлених позовних вимог, а тому заяву належить залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.44, 130, 223, 257,260,261,353,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя

Присяжні