КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5117/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді- Скриль Ю.А.,

секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 503981608 від 07.09.2021 на суму 50513,755 грн, з яких 23499,10 грн заборгованість за тілом кредиту, 27014,65 грн заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредиту, а також розмір судових витрат зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 07.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікаторомMNV334AU), був укладений кредитний договір № 503981608, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 23500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. На виконання умов договору 07.09.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 23500 грн на рахунок відповідачки (банківську картку № НОМЕР_1 ).

Всупереч умовам Договору № 503981608від 07.09.2021відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 50513,75 грн, яка складається з 23499,10 грн - заборгованість по кредиту; 27014,65 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На підтвердження вказаного розміру заборгованості позивач посилається на виписку з особового рахунку за період 17.07.2024 по 24.07.2024

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчився 28 листопада 2019 року.

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони до Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 47 153,36 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

У подальшому, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» укладено ряд додаткових угод до вказаного договору факторингу: додаткову угоду № 2 від 03.08.202 та додаткову угоду №» 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлан Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 505113,75 грн.

17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК«ЕЙС»» перейшло право вимоги до Відповідачки на загальну суму 50513,75 грн.

Таким чином, позивач ТОВ «ФК«ЕЙС»» наділено правом грошової вимоги до відповідача на загальну суму 50513,75 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2024 відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

21.10.2024 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Усенка А.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої вважає що ТОВ «ФК «ЕЙС» не є законним правонаступником стягувача та як наслідок є неналежним позивачем у справі, оскільки договори відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача не відповідають вимогам законодавства, зокрема, до них не долучені реєстри прав вимоги, а тільки витяги з реєстру таких боржників, які ніким не підписані. Договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений 28.11.2018, тобто до виникнення правовідносин відповідача з первісним кредитором.

23.10.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач звертає увагу, що дію договору факторингу, укладеного 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», було продовжено рядом додаткових угод до нього. Позивачем не надані Реєстри прав вимог та боржників за кредитними договорами, оскільки реєстр боржників по договору містить інформацію щодо заборгованості інших фізичних осіб, що є персональними даними та не підлягають розголошенню відповідно до законодавства. Тому до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені Витяги з Реєстрів прав вимоги та боржників до Договорів факторингу. Щодо неповідомлення відповідача про відступлення прав вимог позивач послався на правову позицію Верховного Суду у справі № 6-979цс15, відповідно до якої неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.

Вивчивши матеріали справи, позицію сторін, оцінивши у сукупності надані суду докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

07.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором MNV334AU), був укладений кредитний договір № 503981608, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 23500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності.

Зокрема, 07.09.2021 об 11:06:34 години відповідач ввела одноразовий ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційне системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання вказаного договору.

У подальшому, ознайомившись з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, заповнила Анкету-заяву, тим самим підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що їй повідомлено про всі умови надання та повернення кредиту.

Вказане підтверджено Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до якої заявка на кредит подана 07.09.2021 об 11:03, договір відправлений позичальнику 07 вересня 2021 року.

Відповідно до п. 1.4 Договору № 503981608 від 07.09.2021, строк кредитування складає 98 днів, встановлена процентна ставка , відсотків річних 251,85 відсотків річних, що становить 0,69% в день від суми кредиту.

Згідно з п. 1.5 Договору № 503981608 від 07.09.2021, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 474,50 відсотків річних, що ставить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним(базова процентна ставка).

Відповідно до п. 1.6.1 вказаного Договору , за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою:

-загальні витрати за кредитом складають 17897, 18 грн;

-орієнтована загальна вартість кредиту складає 41397,18 грн.

Як передбачено пунктами 1.6.2-1.8 цього Договору обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту за базовою процентною ставкою базується на припущенні, що споживач не здійснює платежів, передбачених Графіком платежів починаючи з першого платежу, а отже нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється з наступного дня , що слідує за першою датою платежу, передбаченою Графіком платежів.

Повернення частин кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижня, починаючи з першого тижня користування кредитом.

Графік платежів складений з розрахунку нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою та складається таким чином, що на дату кожного чергового платежу позичальнику необхідно повернути частину наданого в користування тілу кредиту та всіх нараховані проценти за користування кредитом.

На виконання умов договору 07.09.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 23500 грн на рахунок відповідачки (банківську картку № НОМЕР_1 ), що підтверджується платіжним дорученням від 07.09.2021 № 48с73аf6-6d1f-4147-8678-a40eb86277ba.

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 з метою погашення заборгованості 21.09.2021 сплатила грошові кошти у розмірі 2 270,10 грн

Однак всупереч умов Договору № 503981608 від 07.09.2021 відповідач взяті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконала, внаслідок чого станом на 14.12.2021 виникла заборгованість у розмірі 47153,36 грн, яка складається з 23499,10 грн - заборгованість по кредиту; 23654,26 грн - заборгованість по відсоткам, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», також Реєстром прав вимоги № 164 від 14.12.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (з урахуванням додаткової угоди до нього № 26 від 31.12.2020 ).

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчився 28 листопада 2019 року.

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони до Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 47 153,36 грн, з яких 23499,10 грн заборгованість за тілом кредиту, 23654,26 грн заборгованість по відсоткам.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

У подальшому, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» укладено ряд додаткових угод до вказаного договору факторингу: додаткову угоду № 2 від 03.08.202 та додаткову угоду №» 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 505113,75 грн, з яких 23499,10 грн заборгованість за тілом кредиту, 27014,65 грн заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредиту. При цьому розрахунку вказаного розміру заборгованості не надано, аргументів щодо збільшення розміру заборгованості за відсотками не наведено.

17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК«ЕЙС»» перейшло право вимоги до Відповідачки на загальну суму 50513,75 грн.

Надаючи оцінку доказам переходу права вимоги від первісного кредитора до кожного наступного на кожному етапі такої передачі, суд підтверджує перехід права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидкі гроші» до ТОВ «Таліон Плюс» № 28/1118-01 від 28.11.2018, який є рамковою угодою, оскілки підтверджує згоду сторін співпрацювати упродовж відповідного періоду часу, що підтверджується укладеними між сторонами додатковими угодами за №№ 19, 26, 27, якими продовжувалась дія вказаного договору факторингу.

Аналогічних висновків дійшов суд під час надання оцінки договорам факторингу, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» від 05.08.2020 № 05/0820-01, між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» від 17.07.2024 № 17/07/24.

Надаючи оцінку Витягам з Реєстрів прав вимоги, суд звертає увагу, що вони є належним чином засвідченими, мають першу сторінку, та останню сторінку реєстру з печатками та підписами сторін договорів факторингу, та містять відомості щодо боржника - відповідача, його порядкового номеру у Реєстрі прав вимоги та боржників, номер договору структури та розміру заборгованості.

З урахуванням вимог та обмежень встановлений законодавством про захист персональних даних, суд приймає аргументи позивача щодо доцільності, з метою недопущення порушень прав інших фізичних осіб прав щодо захисту персональних даних, надання лише належним чином завірених Витягів з таких Реєстрів прав вимог та боржників.

З урахуванням викладеного, суд вважає надані договору факторингу та Витяги з Реєстрів прав вимоги та боржників належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Щодо неповідомлення відповідача про відступлення прав вимог, суд приймає аргументи позивача, та відхиляє твердження відповідача, щодо застосування до спірних правовідносин позицію Верховного Суду у справі № 6-979цс15, відповідно до якої неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Отже, суд встановив, що позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статус кредитора за кредитним договором № 503981608 від 07.09.2021.

Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить в суді, що має місце неналежне виконання зобов`язань боржником.

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частиною першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень статті 527ЦКУкраїни,боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто,якщо інше не встановлено договором або законом,не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України,договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності надані докази, надавши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд встановив, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 503981608 від 07.09.2021 та надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 23 500 гривень. Факт надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 23500,00 грн стороною відповідача не оспорюється. Про вказане також свідчить факт погашення 21.09.2021 відповідачем отриманого кредиту та нарахованих на момент погашення відсотків у сумі 2 271,00 грн.

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024, ураховуючи, що відповідач свої зобов`язання в повному обсязі не виконала, позивач має підстави для захисту свого права в суді.

До ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» відповідно до укладеного договору відступлення прав вимог № 17/07/24 від 17.07.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 503981608 від 07.09.2021.

Ураховуючи, що доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у повному обсязі 23 499,10 грн, матеріали справи не містять, отже вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 23 499,10 грн є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 27014,65 грн

За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогамистатті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зістаттею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписівстатті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповіднодост. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.

Як вбачається із змісту позовної заяви, ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за процентами за № 503981608 від 07.09.2021 у розмірі 27 014,65 грн.

Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 27 014,65, суд притримується правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), відповідно до якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Відповідно до положень п.1.2 та п.1.3 Договору № 503981608 від 07.09.2021 строк позики (строк дії договору) становить 98 днів. Строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами до закінчення строку , на який надано Кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з умов договору, сторони встановили строк кредитування до 14.12.2021, однак ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідачів проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 24.07.2024 року. На підтвердження розміру заборгованості за відсотками у вказаному розмірі позивач надав виписку з особового рахунку за кредитним договором № 503981608 ОСОБА_1 , відповідно до якого вказує, що сума вихідного залишку за кредитним договором за 17.07.2024 по 24.07.2024 складає 50513,75 грн, з них 27 014,65 грн.

Надаючи оцінку вказаному доказу, суд вважає його неналежним та недостовірним доказом на підтвердження розміру заборгованості по відсоткам за кредитним договором у сумі 27 014,65 грн, оскільки позивач по-перше, відповідно до умов договору факторингу не наділений правом нарахування відсотків, оскільки не був первісним кредитором та стороною договору надання кредитних коштів відповідачу, а по-друге в силу норм Цивільного кодексу України не мав правової можливості нараховувати відсотки за період з 17.07.2024 по 24.07.2024, ураховуючи що момент припинення кредитування, як максимум, припадає на день відступлення права вимоги первісним кредитором (14.12.2021 складений реєстр прав вимоги № 164).

Аналогічних висновків дійшов суд під час наданні оцінки Розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Таліон Плюс», оскільки він також охоплює період після закінчення строку кредитування за Договором № 503981608, а саме: з 14.12.2021 по 30.05.2023.

Як вже встановлено судом, згідно з розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Реєстром прав вимоги № 164 від 14.12.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), укладеного з ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача за кредитним договором складала 47 153,36 грн, з яких 23499,10 грн заборгованість за тілом кредиту, 23654,26 грн заборгованість по відсоткам.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення позивачем з ОСОБА_1 заборгованості за процентами у розмірі 27 014,65 грн підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, окрім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками у сумі 23 654,26 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд дійшов висновку.

Відповідно до ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно дочастинипершої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 3459 від 13.08.2024, позивачем було сплачено 2422,40 гривень судового збору ( при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), який підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Зокрема, ураховуючи що позовні вимоги позивача задоволені на 93,3% (47153,36*100 : 50513,75), то стягненню на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 262,5 грн (2422,40*93,4%).

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 26/07/24-01 від 26.07.2024 року; додаткову Угоду №4 до Договору про надання правничої допомоги № 26/07/24-01 від 26.07.2024; акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 26/07/24-01 від 26.07.2024.

Клопотань про зменшення витрат на адресу суду не надходило.

Верховний Суд в постанові від 22 листопада 2019 року у справі №902/347/18 роз`яснив, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власною ініціативою.

Ураховуючи, що позивач підтвердив понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку суд дійшов висновку що з відповідача має бути стягнуто 47 153,36 гривень за кредитним договором № 503981608 від 07.09.2021, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 262,5 гривень та 6000,00 гривень витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючисьстаттями 251, 252, 256, 258, 261, 512, 526, 533, 554, 559, 625, 651, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265,273, 281-284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», заборгованість за кредитом договором № 503981608 від 07.09.2021в розмірі 47 153 (сорок сім тисяч сто п`ятдесят три) гривні36 копійок,яка складається з 23 499,10 грн - заборгованість по кредиту; 23 654,26 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС витратим по сплаті судового збору у розмірі 2262 (дві тисячі двісті шістдесят дві) гривні 50 копійок.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , адреса: 02090 м. Київ, Харківське шоссе,19, офіс 2005.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.12.2024

Суддя Ю. А. Скриль