Провадження № 2-о/357/1/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Біла Церква в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно: 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 . Співвласниками цієї квартири є вона, її рідна сестра ОСОБА_4 (заінтересована особа по цій справі) та наш покійний батько ОСОБА_5 . З 17.03.1984 р. і до дня смерті мати проживала і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Заявник зазначає, що також проживала і була зареєстрована в цій квартирі до 01.09.2010 р., потім деякий час (з 2010 р. по 2018 р.) вона була зареєстрована, але ніколи там не проживала, в кв. АДРЕСА_3 , де була зареєстрована до 12.07.2018 р., а з 12.07.2018 р. знову зареєструвалась в кв. АДРЕСА_1 . Батьки шлюб розірвали ще в 2010 р., батько проживав окремо. Сестра після одруження також в спільній квартирі не жила. Заявник з мамою весь час проживали разом, вона її доглядала, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет тощо. Мама вже мала похилий вік і поганий стан здоров`я, страждала на ішемічну хворобу серця та ряд інших захворювань, тому вона потребувала догляду, систематичної медичної допомоги тощо. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла в їхній квартирі в присутності заявника. Заявник вказує, що 11.06.2018 р. вона отримала лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , в якому вказано, що смерть настала вдома в АДРЕСА_2 . Після смерті матері заявник зареєструвалась в квартирі, де продовжує проживати. 27.04.2023 р. заявник звернулась до Першої білоцерківської державної нотаріальної контори з наміром оформити свої спадкові права після смерті матері, де була заведена спадкова справа. Нещодавно вона звернулась до нотаріуса, щоб отримати всі необхідні документи про спадщину, однак нотаріус їй роз`яснила, що вона вже пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а належних документи, які б свідчили, що вона проживала постійно разом зі спадкодавцем на час її смерті у неї відсутні, а також після з`ясування всіх обставин порадила звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день її смерті. Крім неї спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її рідна сестра ОСОБА_2 , яка на спадщину після смерті матері не претендує і не заперечує, щоб вона успадкувала мамину частку квартири. Таким чином, оформити свої спадкові права через нотаріуса вона не має можливості без встановлення вказаного вище факту, тому змушена звернутись до суду з цією заявою. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день її смерті (на час відкриття спадщини) їй необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Враховуючи викладене просила суд, встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, тобто до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2023 року головуючим суддею визначено суддю Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 27 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Одночасно витребувано у Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 51/2023 на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом 24.11.2023 року за вх..№52910 отримано від Білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 51/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Заявник в судове засідання не з`явилася, представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом 12.02.2024 року за вх.. № 7945 отримано заяву, в якій заявник просила розгляд справи проводити у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Відкликає заяву від 23.10.2023 року про виклик та допит в судовому засіданні свідків.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом 12.02.2024 року за вх.. №7947 отримано заяву, в якій ОСОБА_2 просила розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

За ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 12.06.2018 року зроблено відповідний актовий запис № 1026, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Білоцерківським міськрайоним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 12.06.2018 року.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дочкою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_3 від 18.12.2001р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності громадянам: ОСОБА_3 1/4 частини, ОСОБА_1 1/4 частини, ОСОБА_5 1/4 частини, ОСОБА_7 1/4 частини.

Померла, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 10.06.2018 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 27.04.2023 року.

Заявник, ОСОБА_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до 01.09.2010 р., з 01.09.2010 р. по 12.07.2018 р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , а з 12.07.2018 р. знову зареєструвалась в кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_4 .

Згідно акту №120 про фактичне проживання від 18 жовтня 2023 року, складеного начальником КП БМР ЖЕК №1 О.І. Ящук, за участю співвласника квартири ОСОБА_2 та сусідів: ОСОБА_8 , яка проживає в кв. АДРЕСА_5 , та ОСОБА_9 , яка проживає в кв. АДРЕСА_6 , заявник ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 1983 року по теперішній час.

Також судом встановлено, що 27.04.2023 року заявник звернулася до Першої білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16.10.2023 року державним нотаріусом Першої білоцерківської державної нотаріальної контори Кравець А.В. було винесено постанову за №1055/02-31 про відмову у вчинені нотаріальних дій, відповідно до якої, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , оскільки заявником не надано доказів на підтвердження постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на день смерті останнього.

Згідно матеріалів спадкової справи №51/2023 на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не містить.

При вирішенні даних вимог суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

За змістом ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК.

Щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року).

Частиною 1, 6 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що встановлення факту спільного проживання має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить оформлення спадщини, при цьому дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено юридичний факт, що заявник постійно спільно проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, тобто до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 29, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 18, 19, 76, 77, 81, 89, 256, 259, 263-265, 293, 294, 297, 315, 316, 353-355 ЦПК України, постановою Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_7 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_8 .

Суддя Б. І. Кошель