КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/2131/22 Головуючий у І інстанції - Букіна О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/3443/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

установив:

У січні 2022 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києваз позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивував тим, що 11 липня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ним було укладено кредитний договір №65/08/978 на суму 30000 Євро на строк з 11 липня 2008 року по 10 липня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи із 13,8% річних на задоволення споживчих потреб.

Вказує, що 11 липня 2008 року, задля забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, між ним, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений ПН КМНО Андрієвською С.В., за реєстровим №1901, за яким було передано у іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначав, що 04 серпня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ним було укладено договір про внесення змін №1 до Кредитного договору №65/08/978 від 11 липня 2008 року, відповідно до якого було викладено у новій редакції, зокрема, п. 1.1. Кредитного договору, а саме: сума кредиту збільшилася до 41000 Євро, строк надання кредиту збільшено до 10 липня 2028 року та збільшено відсотки за користування кредитом до 14,8% річних.

Посилається на те, що 04 серпня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ним було укладено договір про внесення змін до Договору іпотеки без оформлення заставної, посвідченого ПН КМНО Андрієвською С.В., 11 липня 2008 року за реєстровим №1901, за яким було змінено п.1.1. Розділу 1 Іпотечного Договору у зв`язку із укладенням договору про внесення змін №1 до Кредитного договору №65/08/978 від 11 липня 2008 року.

Стверджує, що 01 липня 2021 року він звернувся до відповідача із заявою у порядку пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734VIII від 15 листопада 2016 року (на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року №1381-IX) про реструктуризацію наявної у нього заборгованості перед відповідачем за Кредитним договором.

Вказує, що 07 липня 2021 року відповідач повідомив його про розгляд даної заяви та зазначив, що предмет іпотеки не є місцем постійного проживання майнових поручителів.

Зазначає, що 17 серпня 2021 року він звернувся до відповідача із заявою, щодо роз`яснення підстав відмови у проведенні реструктуризації кредиту.

10 вересня 2021 року відповідачем було надано йому відповідь відповідно до якої відмовлено у проведенні реструктуризації заборгованості та вказано, що у зв`язку із не проживанням майнових поручителів у квартирі, яка є предметом іпотеки, а також наявністю у власності майнових поручителів іншого житлового нерухомого майна, яке не є предметом іпотеки, у відповідача відсутні підстави для проведення обов`язкової реструктуризації зобов`язань по Кредитному договору.

Вважає, що відповідач протиправно йому відмовив у здійсненні реструктуризації наявної заборгованості, оскільки п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734VIII від 15 листопада 2016 року визначено умову для проведення реструктуризації, а саме: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Стверджує, що у предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника, тобто його, а також у нього відсутнє у власності інше житлове нерухоме майно.

Вказує, що вищезгадана норма не містить умови про обов`язкову необхідність того, щоб предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника та майнового поручителя, а також відсутності як у нього так і у майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна.

Зазначає, що місце постійного проживання майнових поручителів не у житловому нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, а також наявність у майнових поручителів на праві власності іншого нерухомого майна, яке не є предметом іпотеки, не є підставою для відмови відповідача у здійсненні реструктуризації заборгованості.

Також вказував, що у власності майнового поручителя-1 є садовий будинок АДРЕСА_2 , який призначений для сезонного проживання та не є у розумінні вимог чинного законодавства житловим нерухомим майном.

Просив суд, визнати незаконним рішення ПАТ АБ «Укргазбанк» від 07 липня 2021 року №124/25817/2021, згідно якого за результатами розгляду його заяви про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №65/08/978 від 11 липня 2008 року та договором про внесення змін №1 від 04 серпня 2008 року до кредитного договору №65/08/978 від 11 липня 2008 року, що одержана ПАТ АБ «Укргазбанк» 07 липня 2021 року за вх. №Ч-1703, ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомило йому про відмову у проведенні реструктуризації.

Визнати незаконним рішення ПАТ АБ «Укргазбанк» від 10 вересня 2021 №124/5820/2021, згідно якого за результатами розгляду його заяви про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №65/08/978 від 11 липня 2008 року та договором про внесення змін №1 від 04 серпня 2008 року до кредитного договору №65/08/978 від 11 липня 2008 року, що одержана ПАТ АБ «Укргазбанк» 07 липня 2021 року за вхідним №Ч-1703, ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомило йому про відмову у проведенні реструктуризації.

Зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №65/08/978 від 11 липня 2008 року та договором про внесення змін №1 від 04 серпня 2008 року до кредитного договору №65/08/978 від 11 липня 2008 року, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ним, згідно пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734VIII від 15 листопада 2016 року (на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року №1381-IX).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року в задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що його зобов`язання підлягають обов`язковій реструктуризації, оскільки станом на 23 квітня 2021 року (дата набрання чинності ЗУ №1381-ІХ від 13 квітня 2021 року) у нього перед відповідачем наявне непогашене грошове зобов`язання за кредитним договором.

У нього відсутня станом на 01 січня 2014 року прострочена заборгованість по кредитному договору.

Виконання його зобов`язань за кредитним договором забезпечено предметом іпотеки у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 44,6 кв.м.), що не перевищує встановленого законодавцем обмеження у 140 кв.м.

Предмет іпотеки - житлове нерухоме майно - використовується як місце його постійного проживання як позичальника та як одного з майнових поручителів.

Вказує, що норму підпункту 2 п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» можна застосовувати коли предмет іпотеки є місцем постійного проживання позичальника або майнового поручителя - одного з двох: або позичальника, або майнового поручителя.

Просив суд, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що власниками предмету іпотеки одночасно є і позичальник/позивач і два майнових поручителі.

Посилання у п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» на «позичальника або майнового поручителя» пов`язано з тим, що не завжди позичальник за кредитним договором є іпотекодавцем, тому законодавець і зазначив про дотримання вищевказаних умов позичальником або майновим поручителем (мається на увазі саме власник нерухомості), оскільки власником предмету іпотеки може бути як перший - позичальник так і другий - майновий поручитель.

Предмет іпотеки належить на праві власності одночасно і позичальнику і майновому поручителю, які є одночасно іпотекодавцями по договору іпотеки, тому в межах даної справи та чинного законодавства неможливо, щоб якісь умови договору/закону були для однієї і тієї ж сторони договору - іпотекодавця, одночасно обов`язковими і необов`язковими.

Факт будівництва садового будинку на підставі будівельних норм, що відрізняються від будівельних норм, установлених для житлових будинків, не спростовує того, що він потім може використовуватись для проживання в ньому.

В даному випадку майнові поручителі проживають в садовому будинку вже більше 11 років, а позивачем не надано жодної інформації та жодних документів на підтвердження того, що майнові поручителі проживають там тільки влітку.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

В судовому засідання представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засідання представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Слісаренко Л.Л. просила відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №65/08/978 на суму 30000 Євро на строк з 11 липня 2008 року по 10 липня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом виходячи із 13,8 % річних на задоволення споживчих потреб.

Тобто, у даному випадку позивач є позичальником, а відповідач є кредитором.

11 липня 2008 року для забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір іпотеки без оформлення заставної, посвідчений ПН КМНО Андрієвською С.В., за реєстровим №1901, за яким було передано у іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивач у даній справі, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є майновими поручителями за зобов`язаннями позивача перед відповідачем.

04 серпня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін №1 до Кредитного договору №65/08/978 від 11 липня 2008 року, відповідно до якого було викладено у новій редакції, зокрема, п. 1.1. Кредитного договору, а саме: сума кредиту збільшилася до 41000 Євро, строк надання кредиту збільшено до 10 липня 2028 року та збільшено відсотки за користування кредитом до 14,8 % річних.

04 серпня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін до Договору іпотеки без оформлення заставної, посвідченого ПН КМНО Андрієвською С.В., 11 липня 2008 року за реєстровим №1901, за яким було змінено п.1.1. Розділу 1 Іпотечного Договору у зв`язку із укладенням договору про внесення змін №1 до Кредитного договору №65/08/978 від 11 липня 2008 року.

01 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою у порядку пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734VIII від 15 листопада 2016 року (на умовах та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року №1381-IX) про реструктуризацію наявної у позивача заборгованості перед відповідачем за Кредитним договором.

Листом №124/25817/2021 від 07 липня 2021 року відповідач повідомив позивача про розгляд даної заяви та зазначив про відмову у здійсненні реструктуризації, оскільки предмет іпотеки не є місцем постійного проживання майнових поручителів.

17 серпня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, щодо роз`яснення підстав відмови у проведенні реструктуризації кредиту.

10 вересня 2021 року відповідачем було надано позивачу відповідь на заяву від 17 серпня 2021 року, відповідно до якої відмовлено у проведенні реструктуризації заборгованості з підстав не проживання майнових поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у квартирі, яка є предметом іпотеки, а також наявністю у власності майнового поручителя ОСОБА_2 іншого житлового нерухомого майна, яке не є предметом іпотеки.

Відповідно до копії витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №253934993 від 01 липня 2021 року, на праві власності позивачу належить 1/3 частина двокімнатна квартира АДРЕСА_4 .

Відповідно до копії витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №263953241 від 01 липня 2021 року, на праві власності ОСОБА_1 належить 1/3 частина двокімнатна квартира АДРЕСА_4 .

Відповідно до копії витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №263956762 від 01 липня 2021 року, на праві власності ОСОБА_2 належить 1/3 частина двокімнатна квартира АДРЕСА_4 , а також садовий будинок АДРЕСА_2 .

Позивачу, який є позичальником та майновим поручителем, та майновому поручителю ОСОБА_1 на праві власності належить виключно по 1/3 частині квартири, яка є предметом іпотеки.

Разом з тим, майновому поручителю ОСОБА_2 окрім 1/3 частини квартири, яка є предметом іпотеки, також належить на праві власності будинок АДРЕСА_2 .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умова передбачена пунктом 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», свідчить про те, що предмет іпотеки, тобто квартира АДРЕСА_4 , має використовуватися як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Дана норма вказує на необхідну умову обов`язкової відсутності іншого житлового нерухомого майна як у позичальника, так і у майнового поручителя.

Як свідчать матеріали справи та не спростовано позивачем, дані вимоги закону у цій справі позивачем дотримані не були, а тому відсутні правові підстави для здійснення реструктуризації зобов`язання за заявою позивача, оскільки предмет іпотеки не є місцем постійного проживання двох майнових поручителів, а також у одного із майнових поручителів наявне інше житлове нерухоме майно.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про споживче кредитування», кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Тобто, проведення реструктуризації у будь-якому випадку передбачає зміну істотних умов договору.

23 квітня 2021 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року №1381-ІХ і Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Абзацами 1 та 3 під. 3 п. 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Крім того, підпунктом 4 п. 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у заяві проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Відповідно до підпунктів 1-2 п. 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є позичальником за кредитним договором №65/08/978, укладеним 11 липня 2008 року між позивачем та відповідачем за умовами якого позивач отримав в кредит кошти в сумі 30000 Євро, з цільовим призначенням - на задоволення споживчих потреб.

Крім того, 04 серпня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін №1 до Кредитного договору №65/08/978 від 11 липня 2008 року, відповідно до якого було викладено у новій редакції, зокрема, п. 1.1. Кредитного договору, а саме: сума кредиту збільшилася до 41000 Євро.

Вище вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , як споживач фінансових послуг, які йому надає відповідач у справі ПАТ АБ «Укргазбанк» мав право на подачу заяви про реструктуризацію заборгованості за вищевказаним кредитним договором, що ним і було зроблено 01 липня 2021 року - подано ПАТ АБ «Укргазбанк» заяву про проведення реструктуризації.

Як встановлено судом першої інстанції ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовив позивачу у здійсненні реструктуризації заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви банк послався на невідповідність умовам визначеним Законом №1381-ІХ, а саме: з підстав не проживання майнових поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у квартирі, яка є предметом іпотеки, а також наявністю у власності майнового поручителя ОСОБА_2 іншого житлового нерухомого майна, яке не є предметом іпотеки

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що у даному випадку предмет іпотеки не є місцем постійного проживання двох майнових поручителів, а також у одного із майнових поручителів наявне інше житлового нерухомого майна.

Тобто, кв. АДРЕСА_4 , має використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Колегія суддів, критично оцінює посилання позивача на те, що норму підпункту 2 п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» можна застосовувати коли предмет іпотеки є місцем постійного проживання позичальника або майнового поручителя, тобто одного з двох: або позичальника, або майнового поручителя, оскільки власниками предмету іпотеки є як позичальник так і майновий поручитель, тобто вони є одночасно іпотекодавцями по договору іпотеки.

А як встановлено судом першої інстанції, майнові поручителі фактично проживають не у квартирі, яка є предметом іпотеки, а у будинку АДРЕСА_2 .

Позивачем не спростовано, що умови встановлені п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» ним дотримані не були, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та із твердженням і рішенням відповідача про відсутність правових підстав для здійснення реструктуризації зобов`язання за заявою позивача.

Сама по собі вимога позичальника на підставі п. 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» без дотримання порядку, та умов встановленого цим пунктом, не є безумовною підставою для реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, оскільки реструктуризація це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту з урахуванням інших вимог цього пункту.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав для скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба