Справа № 686/6315/24
Провадження № 2/686/3017/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницький справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності, визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в якому, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просила: 1) визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,6520 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:017:0500, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та земельну ділянку площею 3,1857 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:017:0506, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; 2) визнати за нею право власності на частку земельної ділянки площею 3,6520 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:017:0500, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та на частку земельної ділянки 3,1857 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:017:0506, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вказані земельні ділянки; 3) визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 3,6520 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:017:0500, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та на 1/6 частку земельної ділянки 3,1857 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:017:0506, що розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.04.2001 року між нею та ОСОБА_5 укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Ружичанської сільської ради. 30.07.2001 року на підставі рішення сесії Ружичанської сільської ради народних депутатів №9 від 29.05.2001 року ОСОБА_5 були видані Державні акти на право власності на землю, якими посвідчені право власності останнього на земельну ділянку площею 3,6520 на кадастровий номер :03:017:0500, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада та земельну ділянку, площею 3,1857 га, кадастровий номер :03:017:0506, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять зокрема і земельна ділянка з кадастровим номером :03:017:0500 та земельна ділянка з кадастровим номером :03:017:0506.

Спадщину після ОСОБА_5 прийняли вона, як дружина померлого, яка на час смерті останнього проживала разом з ним, та його сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які подали заяви про прийняття спадщини.

З метою отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на часток земельної ділянки з кадастровим номером :03:017:0500 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:017:0506 вона звернулася до приватного нотаріуса з відповідною заявою. Листом №43 від 14.02.2024 року приватним нотаріусом Лаврентьєвою В.В. було відмолено у вчиненні такої нотаріальної дії із посиланням на те, що спірні земельні ділянки у відповідності до положень ст.57 СК України, є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_5 .

Зазначила, що станом на час набуття права власності ОСОБА_5 на спірні земельні ділянки (29.05.2001 рік) сімейні відносини регулювалися положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю, а не Сімейного Кодексу. При цьому за приписами ст.22 КпШС, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

За таких обставин вважала, що оскільки спірні земельні ділянки були набуті у власність ОСОБА_5 в період перебування їх у зареєстрованому шлюбі, вони є спільним майном подружжя, а отже її частка у цьому майні становить частину.

Решта частина цих земельних ділянок входить до складу спадщини після померлого ОСОБА_5 та повинна бути розподілена між спадкоємцями, як прийняли таку спадщину у рівних частка, тобто по 1/6 частині.

Відзив на позов від відповідачів на адресу суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити його вимоги у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у мотивувальній частині позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. При вирішенні справи покладався на думку суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив.

Фактичні обставини встановлені судом.

25.04.2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (актовий запис №9).

Рішенням 16 сесії ХХІІІ скликанні №9 від 29.05.2001 року було затверджено технічну документацію передачі земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), та вирішено передати у приватну власність земельну частку (пай) згідно додатку до рішення.

На підставі рішення Ружичанської сільської ради №9 від 29.05.2001 року ОСОБА_5 були видані Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №760396 та Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №760397, яким посвідчено про передачу останньому у приватну власність двох земельних ділянок площами3,19 га та 3,65 га відповідно, які розташовані на території Ружичанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №376890398 від 01.05.2024 року та № 377822414 від 09.05.2024 року земельна ділянка з кадастровим номером :03:017:0506, площею 3,1857 га та з кадастровим номером :03:017:0500, площею 3,652 га належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане 22.04.2021 року Виконавчим комітетом Розсошанської сільської ради Хмельницького району ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки №156 від 06.05.2021 року, яка видана Розсошанською сільською радою ОСОБА_5 станом на 20.04.2021 рік був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 , 1948 р.н.

07.05.2021 року до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Лаврентьєвої В.В. звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом районного нотаріального округу Лаврентьєвою В.В. була заведена спадкова справа №28/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Також 23.06.2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 звернулася і ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_5 заповіт на залишив.

14.02.2024 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, набутому подружжям за час перебування у шлюбі, а саме на частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:017:0500 та на частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:017:0506.

Листом приватного нотаріуса Лаврентьєвої В.В. вих..№43 від 14.02.2024 року у видачі вказаного свідоцтва відмолено із посиланням на те, що вказані земельні ділянки відповідно до положень ст.57 СК України є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_5 .

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Основні положення про власність в України станом на момент виникнення спірних правовідносин, були врегульовані Законом України «Про власність» (далі Закон № 697-ХІІ)

Так, за приписами статтей 13, 14 та 16 Закону № 697-ХІІ було визначено, що об`єктами права приватної власності можуть бути зокрема земельні ділянки; громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Особисті і майнові відносини, які виникають в сім`ї між подружжям, станом на час виникнення спірних правовідносин, були врегульовані Кодексом про шлюб та сім`ю України (далі КпШС).

Згідно ст.22 КпШС, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

За приписами частини першої ст.24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно до положень статті 6 Земельного Кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва.

Як встановлено із матеріалів справи спірні земельні ділянки були набуті ОСОБА_5 у приватну власності 29.05.2001 року в порядку приватизації, тобто в безоплатному порядку.

З урахуванням викладеного, та з урахуванням положень ст.6 ЗК України 1992 року, ст.ст.22, 24 КпШС, які були чинними на час приватизації ОСОБА_5 спірних земельних ділянок, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді в порядку безоплатної передачі її у власність.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 09.12.2005 року у справі № 6-814цс15

З огляду на викладене вимоги позову в частині визнання спірних земельних ділянок об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності за позивачем на частки спірних земельних ділянок є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування суд зазначає наступне.

За приписами статтей 1216, 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1268, частини першої статті 1269 та частини першої статті 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Зібрані у справі докази вказують на те, що на підставі рішення Ружичанської сільської ради №9 від 29.05.2001 року ОСОБА_5 набув право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :03:017:0506, площею 3,1857 га та з кадастровим номером :03:017:0500, площею 3,652 га, які розташовані на території Ружичанської сільської ради.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входили зокрема і вказані земельні ділянки. Спадщину після померлого ОСОБА_5 , як спадкоємці за законом першої черги прийняли його дружина ОСОБА_2 та діти померлого ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин, враховуючи факт прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 як позивачкою, так і відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виходячи із рівності часток кожного із спадкоємців, поданий ОСОБА_2 позов підлягає до часткового задоволення та за останньою слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 3,652 га, кадастровий номер :03:017:0500, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району та на 1/3 частки земельної ділянки загальною площею 3,1857 га, кадастровий номер :03:017:0506, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог,а саме по 302,80 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 265-268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на 1/3 частки земельної ділянки загальною площею 3,652 га, кадастровий номер :03:017:0500, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району та на 1/3 частки земельної ділянки загальною площею 3,1857 га, кадастровий номер :03:017:0506, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 302,80 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення буде складено 15.11.2024 року.

Суддя: