КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2626/2024
Справа № 367/9220/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Експерт» на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області, постановлену у складі судді Карабази Н.Ф. в м. Ірпені 16 листопада 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Експерт» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2023 року ТОВ «Дім Експерт» звернувся до суду із даною заявою, просив видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послугу управління багатоквартирним житловим будинком у розмірі 15363,38 грн., покласти на боржника судові витрати.

Заяву мотивував тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

11 лютого 2022 року ним було укладено з ТОВ «Дім Експерт» договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № М-1А/318. Пунктами 1-2 договору передбачено, що управитель зобов`язується надавати власнику послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_2 , а власник зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Відповідно до п. 6 договору, власник зобов`язується оплачувати управителю надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Пунктом 7 договору передбачено, що управитель має право вимагати від власника оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Проте в порушення зазначених умов договору власник не виконував своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надану послугу управління.

За період з травня 2022 року по вересень 2023 року включно у боржника виникла заборгованість за надану житлову послугу в розмірі 15363,38 грн.

На адресу боржника заявником неодноразово надсилалася вимога-попередження щодо сплати заборгованості за спожиту послугу, яка була проігнорована боржником.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2023 року у видачі судового наказу відмовлено.

Заявник ТОВ «Дім Експерт», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2023 року та направити справу для розгляду для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, повторно наводив фактичні обставини справи, зміст п. 3 ч. 1 ст. 161, ст. 162, 27, ч. 5, 7 ст. 165 ЦПК України, вказував, що як видно з копії паспорта боржника ОСОБА_1 , наявної в матеріалах справи, боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , і таким чином, керуючись правилами, визначеними ст. 27, 162 ЦПК України, ТОВ «Дім Експерт» мало всі законні підстави звернутися до Ірпінського міського суду Київської області за захистом своїх прав.

Наголошував, що суд першої інстанції, як вбачається з тексту ухвали, навіть не звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу віднесена до п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ТОВ «Дім Експерт» у видачі судового наказу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Апеляційний суд погоджується з даними висновками, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Наказне провадження - це вид провадження у цивільному судочинстві, в якому судом вирішується справа про стягнення з боржника на підставі судового наказу грошових коштів або витребування майна без проведення судового засідання на користь особи, яка має право вимоги.

За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушенням правил підсудності (п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України).

Судом встановлено, що ТОВ «Дім Експерт» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу управління багатоквартирним будинком, яка надається за адресою АДРЕСА_4 , з травня 2022 року по вересень 2023 року в розмірі 15363,38 грн.

В заяві про видачу судового наказу боржником зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

До заяви про видачу судового наказу заявником додано копію договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 11 лютого 2022 року № М-1А/318, укладеним з ОСОБА_1 , інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 31 липня 2023 року № 341069214, копію паспорта та ІПН ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості, копію вимоги-попередження щодо сплати заборгованості від 20 лютого 2023 року № 97, копію статуту ТОВ «Дім Експерт», копію наказу ТОВ «Дім Експерт» від 02 березня 2019 року № 9-К «Про призначення директора».

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

За правилом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17, яка була належним чином врахована судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що предметом заяви про видачу судового наказу у даній справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з управління багатоквартирним будинком, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Квартира АДРЕСА_1 , за якою, згідно доводів заявника, виникла заборгованість по оплаті за надані послуги, знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області, отже, заява про видачу судового наказу подана з порушеннями правил підсудності і суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні судового наказу, правильно застосував п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Оскільки в даному випадку підлягають застосування правила виключної підсудності, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не виконані вимоги п. 5, 7 ст. 165 ЦПК України щодо звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Апеляційний суд враховує наявність в матеріалах справи ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року в справі № 752/16314/23, якою ТОВ «Дім Експерт» вже було відмовлено у видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з тих же підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, оскільки за даними відповіді № 280688 від 19 жовтня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ; враховуючи, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості за житлово-комунальні послуги, а боржник не зареєстрований в Голосіївському районі м. Києва, це є підставою для відмови у видачі судового наказу (а. с. 8).

Разом із тим, постановлення судом першої інстанції вказаної ухвали не є саме по собі підставою для подання ТОВ «Дім Експерт» заяви про видачу судового наказу з порушенням встановлених законом правил підсудності до Ірпінського міського суду Київської області.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Експерт» залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.