Дата документу 11.11.2024 Справа № 336/8884/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/8884/21Головуючий у 1-й інстанції Боєв Є.С.
Пр. № 22-ц/807/1935/24Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» (надалі - ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-4), в якому просило стягнути з відповідача заборгованість по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2017 року по 31.07.2021 року в розмірі 19505,88 грн. та понесені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що у період з 01.11.2017 року по 31.07.2021 року надав відповідачу послуги обслуговування будинком у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідачем не сплачені на суму 19505,88 гривень.

06.09.2017 між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 («Замовник») та ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» («Управитель») було укладено договір № К-446 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Даний договір було укладено на виконання Рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», яким ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі за об`єктом конкурсу (група будинків) № 1. У відповідності до п. 7 Рішення, інформацію про Управителя було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку.

Згідно з п. 18 цього ж Договору, він набрав чинності з моменту його підписання і діє до 05.09.2018 року. Надання послуг в рамках дії договору було розпочато з 01.11.2017 року. В силу приписів Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а саме п. 6 ст. 11 договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Тож, на теперішній час договір є чинним.

Згідно з умовами вказаного договору Управитель - ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» зобов`язалося надавати Замовнику послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників (співвласників, орендарів, наймачів) окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник, в свою чергу, надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.

При цьому, сторони договору погодились, що Замовник сплачує за надані послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 2 та вище поверхах будівлі 6,78 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників.

Відповідач є користувачем послуг за адресою квартира АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 64,24 кв.м. Таким чином розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язаний сплачувати щомісяця, становить 435,55 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг, за період з 01.11.2017 року по 31.07.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 19505,88 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь та судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Боєва Є.С. (а.с.32).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.38-39) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.52) здійснено перехід з розгляду цієї справи без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року (а.с.84-88) позов ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 04.02.1997 року, видавник: Шевченківський РВ УМВС України в Запорізькій області) на користь ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» () заборгованість з оплати спожитих послуг в сумі 19505,88 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий) на користь ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с.90-94) просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В автоматизованому порядку 29.08.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Подліянову Г.С. та Полякова О.З. (а.с.96). Ухвалою апеляційного суду від 29.08.2024 року (а.с.97) справу витребувано у суду першої інстанції, остання надійшла до апеляційного суду 11.09.2024 року (а.с.100). В автоматизованому порядку 12.09.2024 року суддею ОСОБА_4. у цій справі замінено суддю Полякова О.З. у зв`язку з тривалою відпусткою останнього (а.с.101-102). Ухвалою апеляційного суду (а.с.107) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 12.09.2024 року, дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.108).

Оскільки, згідно зі ст. 368 ч. 1 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00 грн. * 30 = 90840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» (а.с. 109,11) не скористалось своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну відповідача у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом взагалі. Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В автоматизованому порядку 11.11.2024 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю ОСОБА_4 у зв`язку із звільненням останнього у відставку, рішення ВРП від 24.09.2024 року(а.с.112-113)

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 141, 264, 265, 279, 354 ЦПК Українита виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

На підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 року (а.с.12-16) ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» надає послуги з управління будинком співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, що згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 вказаного закону є результатом господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Згідно з умовами Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком замовник має сплачувати за надані управителем послуги щомісяця, тобто днем розрахунку за надані послуги вважається останній день місяця (а.с.12).

Управитель, ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ», зобов`язалося надавати Замовнику послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників (співвласників, орендарів, наймачів) окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник, в свою чергу, надав право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.

При цьому, сторони договору погодились, що Замовник сплачує за надані послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 2 та вище поверхах будівлі 6,78 грн. на місяць за 1 кв. м. загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників (а.с.12).

Таким чином, розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язано сплачувати щомісяця, становить 435,55 грн.

Співвласникам багатоквартирного будинку було надано послугу з управління будинком у період з листопада 2017 року по липень 2021 року, але на момент звернення із позовом до суду, відповідач оплату за надані послуги не здійснював в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаний період у розмірі 19505,88 грн.

На підтвердження вказаного розміру заборгованості позивачем надано розрахунок (а.с.5).

Факт того, що власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач, останнім у відзиві не заперечувався (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Крім того, у додатках до позову зазначено про наявність витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги до ОСОБА_1 як до власника житла. Проте, такий додаток до позовної заяви відсутній.

За положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції розцінив недолучення до позову копію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на який є посилання у додатках позовної заяви, як недобросовісне (недбале) здійснення представником позивача своїх процесуальних прав, а тому правильно самостійно на підставі вищезгаданої норми ЦПК України отримав відомості з Державного реєстру речових прав.

Згідно з інформаційною довідкою 388604161 (а.с. 41- 42) з 27.08.2016 року одноособовим (1/1) власником квартири на підставі договору купівлі-продажу за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , РНОКПП, НОМЕР_2 , тобто - відповідач одноособово, як власник, має нести тягар утримання майна (ст. 319 ч. 4 ЦК України: «Власність зобов`язує»).

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» до відповідача ОСОБА_1 у цій справі законними та обґрунтованими, останній є належним відповідачем.

Відповідач у суді першої інстанції не спростував належними та допустимими доказами факт отримання наданих позивачем послуг за вищезазначений період нарахування заборгованості за адресою його власності у вигляді вищезазначеної квартири.

Відсутність між сторонами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (у тому числі внаслідок того, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № К-446 від 06.09.2017 діє 1 рік та не містить умов щодо його пролонгації) не звільняє споживача від обов`язку зі сплати послуг, які фактично надавалися позивачем.

Так, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2954цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Щодо строків позовної давності

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідача, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц).

Між тим Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення позивача до суду з цим позовом.

Внаслідок продовження строків, визначених ст.257 ЦК України, на строк дії карантину на території України, який установлено 12.03.2020 та діяв на час подання позову в цій справі, позивачем не пропущена позовна давність для стягнення заборгованості за фактично надані ним послуги відповідачу за адресою його власності - вищезазначеної квартири за період з 01.11.2017 року по 13.07.2021 року у розмірі 19505,88 грн., враховуючи подання позову позивачем у цій справі до суду поштою 28.10.2021 року (конверт з відміткою поштового відділення - а.с. 31).

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 дублюють доводи його заперечень проти позову ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» (відзив відповідача - а.с.44-47) у суді першої інстанції у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

06 вересня 2017 року між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (ЗАМОВНИК) та ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» (УПРАВИТЕЛЬ) було укладено договір № К-446 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Даний договір було укладено на виконання рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 року № 520 (копія а.с. 12-16). Цей договір був чинний та не був розірваний в період нарахування відповідачу вищезазначеної заборгованості. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. За таких обставин, особисте укладення відповідачем будь-якого договору з ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «МРІЯ» не було обов`язковим в силу вимог закону.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи: в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України витребував інформацію на підтвердження власності відповідача на вищезазначену квартиру (а.с.41-42), дослідував докази сторін тощо.

Сужд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування у цій справі відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

Відповідач не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача, та, відповідно у спростування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема відповідачем апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 11.11.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.