Справа № 589/5404/23
Провадження № 2/589/638/24
УХВАЛА

30 січня 2024 року

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Євдокімова О.П., розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

22.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Пред`явлена позовна заява ухвалою суду від 23.10.2023 року була залишена без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, та заявнику було надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків терміном 10 днів, з дня отримання копії ухвали.

В установлений законом строк, заявником вищевказані недоліки не усунуто, однак ним надано заяву де він зазначає, що зважаючи на зміст статей 95, 177 ЦПК України залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання оригіналу свідоцтва про шлюб є порушенням принципу верховенства права, права на справедливий суд, суперечить завданням цивільного судочинства.

Згідно із п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя до заяви про розірвання шлюбу, разом з іншим, додається оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Тобто, надання оригіналу свідоцтва про шлюб, є основною вимогою при зверненні з позовом про розірвання шлюбу.

Керівні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містять тлумачення закону вищим судовим органом держави, даються ним в рамках його повноважень, мають правову силу, стають обов`язковими для виконання всіма учасниками судочинства і є джерелом права.

У розділі XIII «Перехідні положення» ЦПК України ( редакція від 15.12.2017 ) є посилання щодо застосування висновків Верховного Суду України.

Так, у підпункті 7 пункту 1 розді¬лі XIII «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що суд який роз¬глядає справу в касаційному поряд¬ку в складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої палати Верховно¬го Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовід¬носинах, викладеного в раніше ухвале¬ному рішенні ВСУ.

Якщо Велика палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії суддів або палаті (об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала.

Справа, повернута на розгляд колегії суддів (па¬лати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої палати Верховного Суду.

Майже такий самий порядок дій суду касаційної ін¬станції, який розглядає справу і який вважає за необхідне відступити від вис¬новку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховно¬го Суду (див ст. 403 ЦПК України).

Таким чином, фактично висновки Верховного Суду України повинні враховуватися судами так само, як і висновки Верховного Суду, оскільки, якщо суд у своєму рішенні застосує норму іншим чином ніж передбачено висновком ВСУ і справа дійде до суду касаційної інстанції, то Верховний Суд, виходячи з положення підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в разі, якщо вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах ВСУ, зобов`язаний буде передати справу на розгляд Великої палати Верховного Суду, або, в іншому випадку, скасува¬ти дане рішення, як таке, в якому неправильно застосовано норму матеріального або процесуального права.

Аналогічний порядок дій передбачено і стосовно висновків щодо застосуван¬ня відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (ст. 403 ЦПК України).

Разом з цим ВС не зроблено відступу від такої зазначеної вище правової позиції ВСУ закріпленої у ППВС України, як це передбачено п.7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, а тому суд не має законних підстав не зважати на вимогу ПП ВС України щодо зазначених питань.

Разом з цим зважаючи на хибну думку позивача, щодо відсутності необхідності надання до суду оригіналу свідоцтва про шлюб, суд вважає за необхідне повторного залишення позовної заяви без руху, та надати до суду оригінал свідоцтва про шлюб.

Разом з цим суд роз`яснює позивачу, що якщо у разі відсутності у нього оригіналу свідоцтва про шлюб, він може звернутися до суду с клопотанням про витребування даного свідоцтва у відповідача, а у разі втрати свідоцтва про шлюб, позивач може звернутись до органів ДРАЦС про видачу йому дублікату свідоцтва про шлюб та після чого надати його до суду.

У відповідності до частини 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, суддя приходить до висновку, що позовну заяву, повторно, слід залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, повторно, залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова