Провадження № 2/712/228/24
Справа № 712/4103/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

з участю адвоката ПЕТРУНІНОЇ В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та заяву адвоката ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою.

Крім того, 18.12.2023 ОСОБА_4 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всього рухомого та нерухомого майна, що належить відповідачу ОСОБА_5 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею: 0.1064 га, реєстраційний номер: 249, кадастровий номер: :01:003:1271; автомобіль Audi A4 Allroad, 2014 року випуску; накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску. В обґрунтування заяви вказала, що з вини відповідача 10.08.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригоди, внаслідок якої їй завдано матеріальних та моральних збитків. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_5 уникає відшкодування вказаних збитків в добровільному порядку, вважає, що лише накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення по даній справі. Вважає, що накладення арешту на частину рухомого та нерухомого майна, що належить відповідачу ОСОБА_5 , не порушує права інших осіб, оскільки він володіє даним майном одноособово, однак дозволить позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок цього майна у разі невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань.

23.01.2024 адвокатом відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 подано заперечення на заяву про забезпечення позову, а також заяву про зустрічне забезпечення позову. В обґрунтування зустрічного забезпечення вказала, що відповідно до тексту позовної заяви ціна позову становить 333 436 грн. 77 коп. Загальний розмір позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 становить 312 760 грн. В свою чергу вартість рухомого та нерухомого майна відповідача становить 3 073 355 грн. Тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача порушить принцип співмірності заходів забезпечення позову, оскільки вартість майна суттєво перевищує розмір заявлених позовних вимог. Накладення арешту на майно безпосередньо впливає на права та інтереси дружини відповідача та його малолітніх дітей. Рухоме та нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_5 тому важко виділити в натурі частку належного саме йому майна, оскільки в нього є неповнолітні діти та дружина, які також мають право на вказане майно і арешт без врахування їхнього інтересу та захисту їхніх прав, неможливий. У зв`язку з цим, просить в разі задоволення заяви про забезпечення позову, задовольнити заяву про зустрічне забезпечення та зобов`язати позивача у відповідності до вимог ч. 4 ст. 154 ЦПК України, внести кошти в сумі 1 536 677 грн. 50 коп. на депозитний рахунок задля забезпечення відшкодування збитків відповідача ОСОБА_5 , які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

24.01.2024 року позивачем ОСОБА_4 подано уточнення по заяві про забезпечення позову, по якій вважала за необхідне зменшити частку накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з до 1/5 частини з урахуванням інтересів дружини відповідача ОСОБА_5 та неповнолітніх дітей. А також позивачем подано заперечення на заяву про зустрічне забезпечення позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 заяву про забезпечення позову підтримала та просила її задовольнити з урахуванням уточнених вимог, проти задоволення заяви про зустрічне забезпечення позову заперечувала, просила в її задоволенні відмовити.

Адвокат відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечувала, однак, у випадку її задоволення, просила задовольнити заяву про зустрічне забезпечення позову.

Представник відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Разом з цим, суд вважає, що неявка представника відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС», не є перешкодою для розгляду заяви про забезпечення позову та заяви про зустрічне забезпечення, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали поданих заяв та доданих до них документів, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, позивач ОСОБА_4 з урахуванням уточненої заяви, просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , а також на частину нерухомого та рухомого майна, що належить ОСОБА_5 , а саме: земельну ділянку площею: 0.1064 га, реєстраційний номер: 249, кадастровий номер: :01:003:1271; автомобіль Audi A4 Allroad, 2014 року випуску; накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску.

В обгрнутування забезпечення позову позивач вказує, що накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення по даній справі.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви позивача про забезпечення позовних вимог, суд також бере до уваги наступні правові висновки.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява № 22774/93).

Необхідність забезпечення позову має відповідати вимозі пропорційності втручання у право особи цілям, яких потрібно досягти. З одного боку перед судом стоїть завдання гарантувати конституційний та міжнародно-правовий принцип обов`язковості судового рішення в тому, що стосується його виконання, а з іншого повага до права особи мирно володіти своїм майном. Таким чином, метою тесту пропорційності є встановлення способу та ступеню обмеження особи у реалізації його права; до яких саме негативних наслідків призведе таке обмеження, покладене на цю особу.

Не існує вичерпного переліку факторів, які мають бути враховані під час оцінювання судом необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Ці фактори можуть змінюватись, залежно від фактичних обставин справи та характеру відповідного втручання.

Зокрема, при дослідженні питання про відповідність забезпечення позову вимозі пропорційності суд має здійснити оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також необхідно звернути увагу на положення ч. 2 ст. 80 та ст. 89 ЦПК України, відповідно до яких цивільному судочинству загалом, та питанню забезпечення позову зокрема, притаманний стандарт доведення «внутрішнє переконання судді».

Таким чином, вимоги цивільного процесуального законодавства щодо доведення певних фактів як підстав для вжиття заходів забезпечення позову вказують на необхідність їх вжиття у тому випадку, коли наявні в матеріалах справи докази скоріше вказують на ймовірність настання певних обставин, ніж на протилежний висновок.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року справа № 320/3560/18 (провадження № 61-5051св19).

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, оцінивши доводи позивача, давши оцінку всім дослідженим в судовому засіданні доказам, виходячи із пов`язаності заходу забезпечення позову з предметом спору, співмірності такого заходу заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Так, суд враховує те, що рухоме майно, є річчю не подільною, а нерухоме майно, яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_5 на праві власності, не виділено в натурі (в частці та 1/5 як просить позивач в заяві про забезпечення позову). Тому суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею: 0.1064 га, реєстраційний номер: 249, кадастровий номер: :01:003:1271, яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2019 року; на автомобіль Audi A4 Allroad, 2014 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_5 , та на автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_5 . В решті вимог заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Щодо вирішення заяви про зустрічне забезпечення, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову мають гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, адвокат відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить суд вжити заходи щодо зустрічного забезпечення, шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 1 536 677 грн. 50 коп., задля забезпечення відшкодування збитків відповідача ОСОБА_5 , які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

При вирішенні заяви про зустрічне забезпечення суд враховує, що представником відповідача не надано суду жодного доказу понесення відповідачем ОСОБА_5 можливих збитків, які можуть бути завдані в результаті забезпечення позову. Отже, обґрунтування можливих збитків ґрунтується лише на припущеннях адвоката відповідача.

Крім того, суд зазначає, що арештоване майно не передається позивачу, а тому в результаті накладання арешту не можуть бути заподіяні збитки власнику майна, враховуючи й те, що за наслідками такого забезпечення, відповідач не позбавлений права володіти та користуватися вказаним рухомим та нерухомим майном, а заборона стосується лише права ним розпоряджатися.

За таких обставин, заява відповідача про зустрічне забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.150-153, 258-260, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити частково.

На час розгляду справи в суді встановити забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, наступним шляхом:

-накласти арешт на земельну ділянку площею: 0.1064 га, реєстраційний номер: 249, кадастровий номер: :01:003:1271, яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2019 року;

-накласти арешт на автомобіль Audi A4 Allroad, 2014 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_5 ;

-накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_5 .

В решті заяви відмовити.

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2024 року.