Справа № 355/348/24
Провадження № 2/355/430/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чальцева Т.В.

за участю секретаря

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшнік Костянтин Ігорович з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.12.2019 року у розмірі 22 439,06 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 грудня 2019 року ОСОБА_2 (далі - Відповідач, Клієнт) звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 18.12.2019 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в сумі 40 000 гривень 00 копійок на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 05 грудня 2023 року відповідач має перед Банком заборгованість за вказаним договором на загальну суму 22 439 грн. 06 коп. яка складається із загального залишку за наданим кредитом (тілом кредиту).

Представник позивача Мєшнік К.І. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_1 ) у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення, у яких вона проти задоволення позовних вимог Банку заперечувала, посилаючись на те, при вирішенні цього спору, у контексті із заявленими Банком позовними вимогами, доказуванню підлягають обставини щодо розміру заборгованості (зміст спірних правовідносин у справі) у загальному розмірі 22 439,06 грн. (заборгованість за наданим кредитом (Тілом кредиту), а долучені Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи банку, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, на яких відсутні відмітки про дату їх складання, відомості про посадову особу, яка їх склала та посвідчила, та не підписані відповідачем не є належними (ст. 77 ЦПК України), достовірними доказами (ст. 79 ЦПК України), оскільки вони не містять підпису ОСОБА_2 та з них неможливо встановити дійсні обставини справи, зокрема, щодо дійсних складових умов кредитного договору, згоду на укладення якого підписала відповідач ОСОБА_2 у заяві-анкеті та відповідно у них беззаперечно не указано, що вони містять інформацію щодо предмета доказування, а також зміст цих роздруківок повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни до них та суд у даному випадку позбавлений можливості встановити їх первісну правову природу. Паспорт споживчого кредиту також не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ у справі, у зв`язку з тим, що зі змісту цього паспорта вбачається, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2023 року, однак позивач просить стягнути заборгованість станом на 05 грудня 2023 року, тобто період дії умов цього паспорта є значно меншим періодом, ніж той, за який Банк здійснює розрахунок суми заборгованості. Крім того, паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку та ознайомлення з цим паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).

Крім того, вказувала на те, що Підписана Позичальником анкета-заява № б/н від 18 грудня 2019 року містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Даний кредитний договір, укладений між сторонами у вигляді підписаної сторонами заяви-анкети, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 грудня 2019 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «Універсал Банк», у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н до Договору про наданя банківських послуг та підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Згідно із Умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank дані умови не містять номеру, дати їх складання, також даних представника позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», який підписав дані умови, так і підпису самого відповідача ОСОБА_1 , а містять лише посилання щодо Чинної редакції затвердженої Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року.

Зі змісту паспорта споживчого кредиту видно, що у ньому містяться типи споживчого кредиту Чорної картки monobank, інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2023 року.

Даний паспорт споживчого кредиту підписаний представником кредитодавця одноособово та не міститься підпис відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18 грудня 2019 року, укладеного між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 , який наданий позивачем, станом на 05 грудня 2023 року заборгованість відповідача становить: 22 439,06 грн. (заборгованість за наданим кредитом (Тілом кредиту).

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

При вирішенні цього спору, у контексті із заявленими Банком позовними вимогами, доказуванню підлягають обставини щодо розміру заборгованості (зміст спірних правовідносин у справі) у загальному розмірі 22439 грн. 06 коп., з яких22439 грн. 06 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці обставини встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

За змістом положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що долучені Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та Витяг із Умов і правил надання банківських послуг, роздруківки Про затвердження Умови і правила обслуговуванняв АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, на яких відсутні відмітки про дату їх складання, відомості про посадову особу, яка їх склала та посвідчила, не є належними (ст. 77 ЦПК України), достовірними доказами (ст. 79 ЦПК України), оскільки вони не містять підпису ОСОБА_1 та з них неможливо встановити дійсні обставини справи, зокрема, щодо дійсних складових умов кредитного договору, згоду на укладення якого підписала відповідач ОСОБА_1 у заяві-анкеті та відповідно у них беззаперечно не указано, що вони містять інформацію щодо предмета доказування, а також зміст цих роздруківок повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни до них та суд у даному випадку позбавлений можливості встановити їх первісну правову природу. Паспорт споживчого кредиту також не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ у справі, у зв`язку з тим, що зі змісту цього паспорта вбачається, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною лише по 01 січня 2023 року, однак позивач просить стягнути заборгованість станом на 05 грудня 2023 року, тобто період дії умов цього паспорта є значно меншим періодом, ніж той, за який Банк здійснює розрахунок суми заборгованості.

Крім того, паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку та ознайомлення з цим паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).

Суд вирішує позов у відповідності до приписів ст. 13 ЦПК України, у межах заявлених вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

За змістом ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

У ч. 1 ст. 1 ЦК України встановлено, що цивільні відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між Банком і фізичною особою споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року №1023-XII (далі Закон №1023-XII).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Акціонерне товариство «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст положень ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Крім того, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У підписаній відповідачем ОСОБА_1 анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, відсутні відомості про розмір кредитного ліміту, який вона бажає отримати, відсутні також відомості про отримання нею виду платіжної кратки.

Позивач, пред`являючи вимоги, щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, надав розрахунок заборгованості в якому зазначається погашення відсотків, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір та порядок нарахування, крім самого розрахунку суми кредитної заборгованості, посилався на Умови і правила обслуговуванняв АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи банку, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту як невід`ємні частини кредитного договору.

Разом з тим, позивачем АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не надано та матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умови і правила обслуговуванняв АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифами банку та Паспортом споживчого кредиту відповідач ОСОБА_1 , ознайомлювалася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету до Договору про надання банківських послуг АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» , а також те, що вказані Тарифи та Умови на момент отримання відповідачем будь-яких кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи банку та Паспорт споживчого кредиту можуть будь-коли змінюватися самим позивачем у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з цим позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи банку та Паспорт споживчого кредиту у будь-яких редакціях, що найбільш йому вигідні та сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень позивачем про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи банку та Паспорт споживчого кредиту, відсутність підпису на даних документах, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_2 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови і правила обслуговуванняв АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником та якщо позичальник не стверджує, про беззастережне визнання факту ознайомлення із цими Умовами та правилами.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони саме в Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи основні засади цивільного законодавства, необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права та бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати, що при підписанні 18 грудня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 анкети-заяви позивачем АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону №1023-XII, в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності і розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений.

На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що надані Банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору, а відповідно, сторони не досягли у належній формі та належним чином згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом тощо.

Однак суд, з урахуванням правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, виходить із того, що зазначені та долучені Банком до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, у зв`язку з чим доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме їх мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, Банком не надано, тому наведені позивачем аргументи у позовній заяві щодо стягнення боргу відхиляються.

Як зазначено вище, судом встановлено, що Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, які долучені позивачем до справи, відповідачем не підписані, у зв`язку з чим не прийняті в цілому судом як узгоджені сторонами, тому й відсутні підстави для прийняття цих умов у частині черговості погашення заборгованості.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для застосування приписів ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням, оскільки із установлених обставин не вбачається наявність будь-якого обов`язку з виконання грошового зобов`язання, крім сплати тіла кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі №342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.

Враховуючи, що фактично отримані та використані Позичальником кошти добровільно АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання та повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Отже, отриманні від відповідача кошти на погашення кредиту (кредитного ліміту) за картковим рахунком, повинні бути зараховані на погашення тіла кредиту (фактично отриманої суми кредитних коштів).

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним договором на загальну суму 22 439 грн. 06 коп. яка складається із загального залишку за наданим кредитом (тілом кредиту) задоволенню не підлягає.

Зі змісту розрахунку заборгованості наданого позивачем за рахунком відповідача ОСОБА_1 , видно, що борг за тілом кредиту становить 22439 грн. 06 коп., у той же час за період з 28 травня 2022 року по 05 грудня 2023 року Банком після внесення відповідачем коштів на погашення тіла кредиту здійснювалося погашення відсотків за використання кредитним лімітом на загальну суму 6 750 гривень 30 копійок.

Отже, погашення відсотків за використання кредитним лімітом на загальну суму 6 750 гривень 30 копійок та неврахування позивачем платежу відповідача здійсненого 27 червня 2022 року на загальну суму 4 000 тисячі гривень робить недоведену суму заборгованості за тілом кредиту.

За таких обставин, стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої відповідачем суми коштів буде не тільки необґрунтованим, а й порушуватиме загальні засади цивільного законодавства: справедливість, добросовісність та розумність (п. 6. ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Окрім того у постанові Верховного суду від 30 січня 2018 року по справі № 161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини 1 статті 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст.526,527,530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо-безпосередньо, після її закінчення.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75(далі-Положення).

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20, від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку.

Пункт 51 Розділу 3 Положення встановлює, що Первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.

За пунктом 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53).

Відповідно до пункту 62 положень, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів.

Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості і розгляду справи судом.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц. Судом була врахована усталена практика Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначив, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти сторін (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»

Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.

Позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов договору про надання коштів у позику ОСОБА_2 на картковий рахунок позичальника, а надано на підтвердження обставин перерахування грошових коштів позичальнику за кредитним договором №б/н від 18 грудня 2019 року та наявності у нього боргу за цим договором, представник позивача надав розрахунок заборгованості, який не є достатнім для висновку про існування боргу у заявленому позивачем розмірі.

Оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавався кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, не містить періодів, а саме дат нарахування відповідно до яких можна було б перевірити правильність нарахування процентної ставки.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачу ОСОБА_2 за кредитним договором було видано кредит в сумі заявлених позовних вимог. Зазначення даної суми в позові не свідчить про її отримання відповідачем саме в цьому розмірі. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача ОСОБА_2 перед позивачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять, окрім того позивач в позовній заяві зазначає заборгованість до стягнення за процентами у розмірі 22 439,06 грн. (заборгованість за наданим кредитом (Тілом кредиту), однак жодного документу, а саме виписки по розрахунку на підтвердження даної суми матеріали справи не містить.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем АТ суду не надано, заперечення відповідачем ОСОБА_1 суми заборгованості, суд дійшов висновку, що позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем у суді не доведений та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 77, 79, 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.12.2019 року у розмірі 22 439,06 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева