АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

17 вересня 2024 року

м. Чернівці

справа № 725/3171/24

провадження 22-ц/822/696/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н.Ю.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

відповідач: ОСОБА_1

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в інтересах якого діє адвокат Романенко Михайло Едуардович, на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 червня 2024 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Нестеренко Є.В

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в інтересах якого діє адвокат Гайова А.С., у квітні 2024 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 у електронній формі.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» виконано зобов`язання за договором, надано ОСОБА_1 кредит в сумі 10000 грн відповідно до платіжного доручення від 20 квітня 2021 року №44292916.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т, за яким право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 з повернення кредиту в сумі 8239 грн, сплати відсотків за користування кредитом в сумі 25282 грн 92 коп., комісії в сумі 700 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 кредит в сумі 8239 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 25282 грн 92 коп., комісію в сумі 700 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 червня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в інтересах якого діє адвокат Романенко М.Е., в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 у електронній формі за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» надана хронологію дій укладення договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634, інформацію з інформаційно-телекомунікаційної системи про надсилання sms на номер ОСОБА_1 та інформацію з електронного файлу (LogFile застосування коду).

Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms -повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перераховано ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти в сумі 10000 грн. відповідно до платіжного доручення від 20 квітня 2021 року №44292916.

ОСОБА_1 було здійснено платежі у травні та червні 2021 року на виконання договору, що підтверджує факт укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т.

Право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в сумі 35221 грн 92 коп. відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т, оскільки реєстр боржників містить інформацію, що становить таємницю фінансової послуги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Завгородня Н.С., просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в інтересах якого діє адвокат Романенко М.Е., залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовая компанія «Фінтраст України», в інтересах якого діє адвокат Городніщева Є.О., підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у позові позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 у електронній формі, виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» зобов`язання з надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 10000 грн відповідно до платіжного доручення від 20 квітня 2021 року №44292916.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» права вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т, проте, акт приймання-передачі реєстру прав вимоги не містить інформації про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 20 квітня 2021 року №5052634 та розміру заборгованості, форма реєстру прав вимоги, акт повернення прав вимоги не містять номеру, дати їх складання.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634 у електронній формі за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора.

На підставі пункту 1.2, 1.3, 1.4 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634 сума кредиту становить 10000 грн.

Кредит надається строком на 30 днів з 20 квітня 2021 року.

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 20 травня 2021 року.

Відповідно до пунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.6 договору комісія за надання кредиту 700 грн, яка нараховується за ставкою 7 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом 2640 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

За змістом пункту 2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 договору строк кредитування може бути продовжено наступним чином:

Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість. Позичальник відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua. Для продовження строку кредитування за уим пунктом позичальник має вчинити дії, у тмоу числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту.

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору.

Пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перераховано ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти в сумі 10000 грн. відповідно до платіжного доручення від 20 квітня 2021 року №44292916 (а.с.29).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» є фінансовою установою згідно свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, виданого 03 вересня 2019 року №1242 одержало ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

На підставі витягу з додатку №1 до договору факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за кредитом в сумі 8239 грн, відсотками в сумі 26282 грн 92 коп., за комісією в сумі 700 грн. (а.с.10).

Відповідно до відомості Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованість ОСОБА_1 за договором від 20 квітня 2021 року №5052634 за кредитом в сумі 8239 грн, відсотками в сумі 26282 грн 92 коп., за комісією в сумі 700 грн.

Також згідно відомості Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ОСОБА_1 здійснено сплату 21 травня 2021 року кредиту в сумі 500 грн., процентів в сумі 768 грн, комісії за пролонгацію в сумі 500 грн., 30 травня 2021 року - кредиту в сумі 285 грн, процентів в сумі 460 грн., комісії за пролонгацію в сумі 285 грн., 03 червня 2021 року - кредиту в сумі 460 грн., процентів в сумі 970 грн., комісії за пролонгацію в сумі 460 грн., 11 червня 2021 року - кредиту в сумі 262 грн., процентів в сумі 485 грн., комісії за пролонгацію в сумі 262 грн., 15 червня 2021 року кредиту в сумі 254 грн., процентів в смі 502 грн., комісії за пролонгацію в сумі 254 грн.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за договором про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634 заборгованість ОСОБА_1 за кредитом в сумі 8239 грн, відсотками в сумі 26282 грн 92 коп., за комісією в сумі 700 грн. не змінюється з 13 вересня 2021 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перераховано ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти в сумі 10000 грн. відповідно до платіжного доручення від 20 квітня 2021 року №44292916.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підставі частини 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.

Наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).

Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з?явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т.

Заслуговують на увагу посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в апеляційній скарзі на доведеність набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» права вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634.

На підставі пункту 4.1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» вчинено договір факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т право вимоги переходить до клієнта до фактора в день підписання цього договору.

За змістом пункту 1.5, 5.1.2 договору реєстр прав вимоги означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим договором, форма реєстру прав вимог наведена в додатку №1 до цього договору.

Клієнт зобов`язаний при підписанні сторонами реєстру прав вимог передати фактору документи (кредитні договори з додатками) шляхом направлення електронного листа на адресу фактора.

До матеріалів справи додано акт приймання-передачі реєстру прав вимог від 13 вересня 2021 року до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», за яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог від 13 вересня 2021 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Кількість боржників 9315, загальна сума заборгованості 200189234 грн 88 коп.

Згідно із витягом з додатку №1 до договору факторингу від 13 вересня 2021 року №07Т право вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за кредитом в сумі 8239 грн, відсотками в сумі 26282 грн 92 коп., за комісією в сумі 700 грн.

За змістом частини 1, 3 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

У матеріалах справи відсутні докази виконання ОСОБА_1 обов`язку за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634 з повернення кредиту в сумі 8239 грн, сплати відсотків в сумі 26282 грн 92 коп.

Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для захисту права Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України "Про електронну комерцію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (пункт 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення).

Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254.

Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі (абзац другий пункту 4.10. Положення).

Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (пункт 5.1 Положення ).

Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них (згідно із абзацом першим пункту 5.3. Положення ).

У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Водночас ОСОБА_1 не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритого у Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», на спростування обставин отримання 20 квітня 2021 року кредиту в сумі 10000 грн.

На підставі пункту 1.2, 1.3, 1.4 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634 сума кредиту становить 10000 грн.

Кредит надається строком на 30 днів з 20 квітня 2021 року.

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 20 травня 2021 року.

Відповідно до пунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.6 договору комісія за надання кредиту 700 грн, яка нараховується за ставкою 7 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом 2640 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

За змістом пункту 2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 договору строк кредитування може бути продовжено наступним чином:

Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість. Позичальник відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту.

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору.

Пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З матеріалів справи вбачається вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 дій з продовження строку кредитування, зокрема надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» такої можливості, здійснення позичальником ОСОБА_1 сплати комісії за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту.

Так, згідно відомості Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ОСОБА_1 здійснено сплату 21 травня 2021 року кредиту в сумі 500 грн., процентів в сумі 768 грн, комісії за пролонгацію в сумі 500 грн., 30 травня 2021 року - кредиту в сумі 285 грн, процентів в сумі 460 грн., комісії за пролонгацію в сумі 285 грн., 03 червня 2021 року - кредиту в сумі 460 грн., процентів в сумі 970 грн., комісії за пролонгацію в сумі 460 грн., 11 червня 2021 року - кредиту в сумі 262 грн., процентів в сумі 485 грн., комісії за пролонгацію в сумі 262 грн., 15 червня 2021 року кредиту в сумі 254 грн., процентів в сумі 502 грн., комісії за пролонгацію в сумі 254 грн.

ОСОБА_1 не надано доказів на спростування наведених обставин виконання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит від 20 квітня 2021 року №5052634, здійснення сплати кредиту, процентів, комісії за пролонгацію договору.

З огляду на наведене підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» кредит в сумі 8239 грн, проценти за користування кредитом з 20 квітня 2021 року по 11 серпня 2021 року в сумі 26282 грн 92 коп.

Відповідно до частини третьої статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

На підставі пункту 1.5.1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 комісія за надання кредиту 700 грн, яка нараховується за ставкою 7 відсотків від суми кредиту одноразово.

Отже, пункт 1.5.1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.

Тому Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634.

За таких обставин положення договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про споживчий кредит 20 квітня 2021 року №5052634 про сплату позичальником на користь банку комісії за надання кредиту 700 грн є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в сумі 700 грн необґрунтованою.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 червня 2024 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в інтересах якого діє адвокат Романенко Михайло Едуардович, задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 червня 2024 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за кредитним договором від 20 квітня 2021 року №5052634 кредит в сумі 8239 грн, проценти в сумі 26282 грн 92 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 25 вересня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді І. М. Литвинюк

І. Б. Перепелюк