г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3310/24
Номер провадження 2-н/213/670/24
У Х В А Л А

Про відмову у видачі судового наказу

05 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

І. Питання, що вирішується ухвалою.

29.07.2024 до суду надійшла вказана заява про видачу судового наказу. Заявниця просить видати судовий наказ, яким стягнути аліменти з ОСОБА_2 у розмірі частини від його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_3 на користь заявниці.

Перевіривши підсудність поданої заяви, вважаю необхідним відмовити заявниці у видачі судового наказу з таких підстав.

ІІ. Мотиви, з яких суд дійшов висновків із зазначенням закону, яким керувався суд.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом у статті 162.

А отже, положення процесуального закону, що стосуються, зокрема, підсудності позовних заяв мають розглядатись у системному взаємозв`язку із нормами щодо наказного провадження.

Так, за загальним правилом, щодо позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, діє альтернативна підсудність, тобто заяви можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ст.28 ЦПК України).

Заявниця вказує, що адреса її місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Однак, зі змісту вбачається, що заявниця обрала підсудність за своїм місцем фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

Верховний Суд у постанові від 24.06.2024 у справі № 554/7669/24 наголошує на процесуальній важливості для визначення підсудності саме реєстрації місця проживання. Так, реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 28, 161, 162, 165, 166 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі частини від його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_3 на користь заявниці.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали учаснику справи до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.М. Нестеренко