Справа № 308/1425/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Дегтяренко К.С.

з участю секретаря судового засідання - Чейпеш В.В.

у складі учасників справи:

представника Львівської обласної прокуратури -

прокурора Ужгородської окружної прокуратури Нірода М.В.,

представника Управління УСБУ у Закарпатській області Семенова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкорка І.М. до Держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури, Управління служби безпеки України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкорка І.М. звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить про стягненути на його користь моральну шкоду в розмірі 442 441 гривня 32 копійки.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

В обгрунтування заяви посилаєтьс на наступне, він став жертвою незаклнного пошкодження його транспортного засобу та незаконного обшуку (порушення ст. 8 та ст.1 Першого протоколу Конвенції).

Так, 23 січня 2023 року працівниками Управління СБУ в Закарпатській області близько 18.27 години Позивача було затримано із застосуванням надмірної сили напарковці багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Під час вказаного затримання, у автомобілі позивача без його участі та ухвали суду проведено обшук.

Під час обшуку в тарнспортному засобі позивача працівниками УСБУ в Закарпатській області було вибито скло у трьох дверцятах.

Якщо б йому було запропоновано прийняти уачсть у проведенні обшуку, він би надав ключ від автомобіля, що позбавило би необхідності вибивати скло.

Обшук без ухвали слідчого судді може бути проведений у чітко визначених випадках, а саме у разі рятування майна та людей або у разі безпосереднього переслідування осіб, які підозрюються у вчиненнф злочину. Жодного рятування майна, людей та переслідування у вказаній ситуації не відбувалось.

Позивача після цих незаконних дій весь час мучить безсоння, він погано спить, весь час знаходиться в напруженому стані, постійно уявляє як у його транспортному засобі «риються» правоохоронці, може серед ночі прокинутися і до ранку вже не заснути.

За все, що з ним трапилося у нього жодна особа не попросила вибачення. Відповідно Позивач має право на справедливу компенсацію завданої йому моральної шкоди.

Так проаналізувавши справи ЄСПЛ винесені проти України за ст.5 Конвенції, що розміщені на сайті Міністерства юстиції України, то позивачем встановлено, що найменша сума присуджених коштів є орієнтовно 8000 євро, відповідно у даній справі розмір моральної шкоди не може бути нижчим цієї суми, що орієнтовно відповідає сумі 320 000 грн., таку суму моральної шкоди позивач вважає достатньою за проведення несанкціонованого обшуку.

Крім того вважає, що йому має бути відшкодована моральна шкода у розмірі 50 000 гривень, за пошкодження його транспортного засобу, а також понесені ним матеріальні збитки у зв`язку з пошкодженням автомобіля які складають 52 441, 32 гривні.

З огляду на вищенаведене, позивач просить суд врахувати обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, нервові стреси, відчуття тривоги, сильні душевні переживання, приниженість, розгубленість та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України моральну шкоду у розмірі 442 441 гривню та 32 копійки.

Представник відповідача Львівської обласної прокуратури за довіреністю Мацюра Я.Р. надав відзив у якому зазначив, що з позовними вимогами у вказаному цивільному провадженні Львівська обласна прокуратура не погоджується та просить відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 діючи за попередньою змовою групою осіб, разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, погрожуючи насильством над потерпілим, його близькими родичами, а також вбивством, вимагали у потерпілого ОСОБА_3 , під приводом повернення ОСОБА_1 неіснуючого боргу, грошові кошти в сумі 110000 доларів США. 23.01.2021 в м. Ужгород ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було затримано прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. 24.01.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2021 застосовано до підозрюваних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08.02.2021 скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2021 та застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб та визначено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 181 600 грн. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено зверненням до суду з обвинувальним актом, який 09.07.2021 у відповідності до вимог ст. 32 КПК України направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду по суті. Постановою виконувача обов`язків Генерального прокурора від 11.05.2023 змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні та включено до її складу прокурорів Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області. Враховуючи наведене, матеріали кримінального провадження 24.05.2023 скеровано для організації подальшого підтримання публічного обвинувачення до Закарпатської обласної прокуратури. Судовий розгляд на даний час триває. Відтак, позивач повинен обґрунтувати та надати належні докази на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну йому моральну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Також, позивач не надав суду обґрунтований у відповідності до вимог закону розрахунок суми, яку він просить стягнути. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають наступні обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причиновий зв`язок між протиправною дієб та негативними наслідками. Відсутність хочаб одного елементу виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Крім того зазначає, що жодних вказівок про застосування сили і спецзасобів, повалення позивача на землю процесуальним прокурором не надавалось. На момент початку застримання позивача ОСОБА_1 процесуальним прокурором, він вже перебував у лежачому положенні, щодо фотографування, процесуальний прокурор цього не міг здійснити, оскільки сам зображений на фото.

Від представника відповідача УСБУ України у Закарпатській області Семенова О.О. надійшов відзив на позовну заяву у якому останній просить суд відмовити у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову, оскільки такий є необґрунтованим та безпідставним. Доказів незаконності проведеного обшуку стороною позивача не надано, доказів що транспортний засіб було пошкоджено саме під час проведення обшуку і що до цього пошкодження причетні працівники УСБУ у Закарпатській оббласті теж. Позивачем не доведено наявність моральної шкоди та причинний зв`язок. Крім того звертають увагу, що слідчий відділ УСБУ у Закарпатській області досудове розслідування у кримінальному провадженні у якому було проведено обшук автомобіля позивача не здійснював. Будь яких доказів які б підтверджували викладені в позовній заяві обставини обгрунтовували та доводили сам факт завдання шкоди та її розмір суду не надано.

Представником позивача адвокатом Шкорка І.М. подано відповідь на відзив представника Львівської обласної прокуратури, в якій останній зазначає, що відзив на позовну заяву є формальним, не містить жодної конкретики та спростування тверджень позивача. Зазначає, що обшук було проведенобез ухвали слідчого судді, однак такі випадки можливі лише у разі рятування майна та людей або у разі безпосереднього переслідування осіб, які підозрюються у вчиненнф злочину. Жодного рятування майна, людей та переслідування у вказаній ситуації не відбувалось, а відтак вважають, що обшук проведено з порушенням ст. 233 КПК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2024 року після усунення недоліків позивачем провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року задоволено заяву представника позивача адвоката Шкорки І.М. про відвід судді Шумило Н.Б.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження суддею Дегтяренко К.С. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2024 року після усунення недоліків позивачем провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні 30.10.2024 року:

позивач та його представник не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, від адвоката Шкорки І.М. надійшла заява в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутності позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити;

представник відповідача Львівської обласної прокуратури прокурор Нірода М. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що позиваченм не надано жодних доказів, які б підтверджували викладені ним обставини та не доведено факт заподіянні шкоди, вину відповідачів у її заподіянні та причновий зв`язок

представник відповідача Управління СБ України у Закарпатській області Семенов О.О. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що подані стороною позивача докази, не підтверджують викладених у позовній заяві обставин, а інші подані суду з порушенням строку та порядку подання;

відповідач - Державна казначейська служба, участь свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, будь яких заяв на адресу суду не надходило, хоча, судом, відповідача належним чином було повідомлено про день та час розгляду справи судом.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи:

23 січня 2023 року працівниками Управління СБУ в Закарпатській області близько 18.27 години Позивача було затримано із застосуванням надмірної сили на парковці багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Під час вказаного затримання, у автомобілі позивача без його участі та ухвали суду проведено обшук.

Під час обшуку в тарнспортному засобі позивача працівниками УСБУ в Закарпатській області було вибито скло у трьох дверцятах.

За наслідками обшуку в транспортному засобі позивача нічого не було знайданено.

Вказаними діями, а саме через пошкодження транспортного засобу та внаслідок проведення несанкціонованого обшуку, позивачу завдано моральної шкоди.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, заслухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Системний аналіз положень ст.ст.4,5 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України дає підстави для висновку, що позов може бути подано особою виключно для захисту порушеного, не визнаного або оспорюваного права і обраний позивачем спосіб захисту повинен відновлювати таке право.

Статтями 11,16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної)та моральної шкоди іншій особі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами першою, другою та сьомою статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Мотивуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що у його транспортному засобі незаконно без ухвали слідчого судді було проведено обшук, внаслідок проведення обшуку пошкоджені бокові вікна автомобіля, внаслідок чого йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах через необхідність витрачання додаткових зусиль по відновленню порушених прав, негативному впливі на честь та гідність, що призвело до погіршення його самопочуття.

На підтвердження своїх доводів викладених у позовній заяві позивачем надано протокол обшуку транспортного засобу від 23.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0000210 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до вказаного протоколу, було здійснено обшук транспортного засобу «BMW740d» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Під час обшуку жодних речей та предметів які мають доказове значення у кримінальному проваджені та які вилучені з оббігу знайдено не було. Протокол не містить жодних відомостей, які вказувалина пошкодження транспортного засобу.

Крмі того позивачем долучено фото автомобіля, на яких авто зображено із розбитим вікном, разом з тим із даних фото встановити який це транспорний засіб не можливо.

Із долученого протоколу затримання ОСОБА_1 складеного прокурором Львівської обласної прокуратури від 23.01.2021 о 19:35 год. 23.01.2021 у кримінальному провадженні № 0000210 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення жодних зауважень зі сторони позивача, які б стосувались процедури затримання та проведення обшуку не зазнчено.

Протокол огляду місця події від 23.01.2021 року, жодним чином не підтверджує доводи і обґрунтування позовної заяви, а також не містить відомостей, які б підтверджували факт і обставини зазначених у такій заяві подій. Протокол не містить жодних зауважень зі сторони позивача, які б стосувались предмету поданного ним позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У данному випадку, суд таким доказом вважає, довідку із результатлом опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою- комп`ютерного поліграфу від 05.09.2023 року, оскільки питання поставлені позивачу під час цього опитування стосуються предмета доказування у кримінальному провадженні, та жодне із поставлених питань ОСОБА_1 , не стосується предмету доказування у вказаній справі, а тому суд такий доказ до уваги не бере.

Вподальшому представником позивача адвокатом Шкорка І.М. разом з відповіддю на відзив подано копію протоколу про результати аудіо-,відеоконтролю особи, доручення 1 та доручення 2, а також долучено відеозапис з фіксацією подій затримання позивача 23.01.2023 року, який долучено суду на підставі клопотання від 18.03.2024 року

Щодо вказаних доказів суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок подання доказів у цивільних справах регламентовано, нормами ст. 83 ЦПК України, зокрема:

ч. 2. позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви;

ч. 4. якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу;

ч. 5. у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

ч. 8. докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК Українипозивач зобов`язаний додати до позовної заявивсі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно дост. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Представником позивача при поданні вказаних доказів до суду, необгрунтовано неможливість їх подання разом з позовною заявою, у позовній заяві не зазначено про неможливість подання будь яких доказів та клопотання про подання їх пізніше, не подано клопотання про поновлення строку на подання вказаних доказів, не обгрунтовано з яких підстав вказні докази подано лише після подання позовної заяви, хоча обставини справи дають суду підстави вважати, що позивач і його представник не могли не володіти вказаними доказами на момент подання позовної заяви, а відтак суду не зрозуміла причина їх подання з порушення строку та порядку подання доказів.

Враховуючи викладене та аналіз вищевказаних норм ЦПК України, суд не бере до уваги та розгляду вищевказані докази.

Представник позивача як на обгрунтування своїх озовних вимог зокрема посилається, на ст. 1176 ЦПК України, аналіз якої свідчить про необхідінсть відшкодування шкоди у разі незаконних, протиправних дій та рішень.

Разом з тим в межах розгляду вказаної позовної заяви, суд позбавлений можливості встановити правомірність чи неправомірність дій відповідачів під час проведення обшуку, законнійсть або незаконність його проведення.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В той же час суду не представлено жодних доказів, щодо встановлення неправомірності дій працівників правоохоронних органів під час проведення обшуку транспортного засобу позивача, в матеріалах справи відсутні будь які докази, чи оскаржувались такі дії на стадії досудового розслідування у порядок та спосіб визначений КПК України, і таке інше.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, і щодо цього не заперечує жодний учасник справи, кримінальне проваження в межах якого проведено вказаний обшук знаходиться на розгляді в суді та ще триває. А відтак правомірність чи непроавомірність проведення вказаного обшуку, судом, в межах розгляду кримінального провадження ще не надана.

Щодо пошкодження транспортного засобу, суд вже зазначав, що представником позивача долучено два фотознімки та крім іншого разом з поданням заяви про усунення недоліків на підставі ухвали суду від 29.01.2024 року подано клопотання про долучення відеозапису пошкодження транспортного засобу.

Разом з тим, на вказаному відео заображено транспортний засіб який належить ОСОБА_1 , та як вбачається на ньому розбиті бокові вікна, однак де саме знаходиться цей транспортний засіб, де, коли, ким він був пошкоджений дане відео не відображає. Крім того відео не містить посилання ні на дату, ні на час.

Крім того, як вже зазначалось судом, матеріали кримінального провадження які долучені позивачем до вказано позовної заяви, такі як протоколи огляду, обшуку,затримання не містять жодних посилання та зауважень щодо події пошкодження транспортного засобу.

Серед іншого, суд вважає за необхідне звернути увагу, що події відбувались 23.01.2021 року, однак вказаний позов до суду було пред`явлено лише в січні 2024 року, за вказаний проміжок часу позивач не був позбавлений можливості встановити протиправність чи незаконність дій, щодо пошкодження його майна, а також конкретно визначених осіб які до цього причетні.

Однак, суду не надано таких доказів, зокрема чи звертався позивач із заявами про вчинення кримінального правопорушення щодо нього та його майна.

Таким чином, з системного аналізу вказаних норм законодавства, судової практики у подібних правовідносинах та наведених у позовній заяві доводів, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними засобами доказування обставини неправомірності проведення обшуку, а також факт пошкодження майна відповідачами у вказаній справі.

Поряд з цим, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, відповідно до пунктів 1 та 2 статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), моральна шкода може полягати: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (постанова ККС Верховного Суду від 25 серпня 2020 р. по справі № 372/3192/18).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судом роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Також слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Водночас, моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №686/23731/15-ц та постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14.11.2023 у справі №711/3737/22.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 07.12.2023 у справі № 361/3347/17, від 29.11.2023 у справі №501/1275/20, від 25.10.2023 у справі №154/2708/20, від 10.10.2019 у справі №569/1799/16-ц та від 27.11.2018 у справі №727/3926/16-ц, від 29.08.2019 у справі №686/16161/16-ц.

Щодо визначення розміру завданої шкоди виходячи з розміру найменшої присудженої Європейським судом з прав людини сатисфакції в розмірі орієнтовно 8000 євро, що орієнтовно складає 320 000 грн., суд звертає увагу на те, що при оцінці доказів та перевірці розрахунку завданих збитків, в тому числі і моральної шкоди, суд має виходити із дійсних та реальних показників, оскільки резолютивна частина рішення (у випадку повного або часткового задоволення позову) має бути точною і зрозумілою, не містити приблизних, орієнтовних чи альтернативних суджень чи показників.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач, висловлюючи свої доводи про відшкодування йому моральної шкоди, завданої протиправними діями органів досудового розслідування, процесуального керівництва та суду, яку він оцінив приблизно в 370 000 грн., належним чином не обґрунтував та не довів жодними належними та допустимими доказами фактів заподіяння такої шкоди, протиправності дій відповідачів, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями цих органів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем у порушення вимог ст. 81 ЦПК України не доведено його право на відшкодування шкоди як матеріальної так і моральної в розмірах і в порядку ним визначених у позовній заяві.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, як такі, що не доведені в ході судового розгляду.

Розподіл судових витрат між сторонами:

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладачється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позови, судові витрати, як цього просить позивач, стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5, 76, 80, 81, 82, 141, 258, 259,263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкорка І.М.. до Держави Україна в особі Львівської обласної прокуратури, Управління служби безпеки України у Закарпатській області, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідачі: Львівська обласна прокуратура, (), місцезнаходження: 79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19;

Управління Служби безпеки Укарїни у Закарпатській області, (), місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Довженка, 3;

Державна казначейська служба України, (), місцезнаходження: 01601, м. Киїів, вул. Бастіона, 6.

Повний текст рішення суду складено 08.11.2024.

Суддя Дегтяренко К.С.