_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/111/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 року

Київський районний суд м. Одеси,

головуючий суддя - Куриленко О.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та Державна прикордонна служба України про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком,

ВСТАНОВИВ :

22 грудня 2023 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17 червня 2006 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який був зареєстрований у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу від 17 червня 2006 року, зроблено актовий запис № 430. Від шлюбу у подружжя народився ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З січня 2022 року, спільне життя і збереження шлюбу у сторін не склались та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2023 року шлюб між ними розірвано.

За домовленістю сторін з січня 2023 року батько ОСОБА_1 проживає разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за домовленістю сторін проживає окремо від батька та дитини, за адресою АДРЕСА_2 .

Заявник стверджує, що він повністю утримує свого сина та піклується про нього без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення факту перебування дитини на самостійному вихованні та утриманні необхідно заявнику з метою захисту прав та інтересів дитини, а також своїх прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини, а саме з метою мати можливість одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, мати право на одержання державної допомоги як батька одинака, оскільки матір дитини має намір виїхати за межі України з метою постійного місця мешкання, а також, у майбутньому для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, переміщення його та дитини, а також, зняття з реєстрації і а реєстрації місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 26.12.2023 року відкрито провадження по справі, та з ініціативи суду залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб: Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та Державну прикордонну службу України, призначено судове засідання на 12.12.2024 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.

Заявник ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судової повістки на електронну пошту, які ним отримані 27.12.2023 року, в судове засідання не з`явився.

08.02.2024 року від адвоката заявника ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 про розгляд справи без участі заявника (а.с. 36-37).

Заінтересована особа - ОСОБА_2 про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, 07.02.2024 року звернулася до канцелярії суду із заявою про розгляд справи без її участі, в якій також не заперечувала проти задоволення вимог заявника ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком (а.с. 32).

07.02.2024 року від представника заінтересованої особи Державної прикордонної служби України Свириденко Алли на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просила надати можливість участі у судовому засіданні, призначеному на 12.02.2024 року о 12:00 год. (та наступних судових засіданнях) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 08.02.2024 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Представник заінтересованої особи - Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України та справа розглядається за наявними у ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 2 статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч.ч.1,2,4 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно акту проживання від 16 листопада 2023 року, що завірений директором ТОВ УК «Чорноморський» Касьян В. та підписаний сусідами цього будинку АДРЕСА_3 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2023 року проживає зі своїм сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № С5-250937- ф/л. відповідно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до характеристики на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 16.11.2023 року, він характеризується як працьовитий, товариський та ввічливий та з січня 2023 року мешкає у квартирі АДРЕСА_4 зі своїм сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно відповіді КНП «Дитяча міська поліклініка №5» ОМР від 08.12.2023 року, № 660 на адвокатський запит від 06.12.2023 року, протягом 2023 року до дитячої поліклініки за наданням медичної допомоги, проходженням лабораторних обстежень та консультуванням лікарів-спеціалістів звертався батько в жовтні, листопаді та грудні 2023 року (а.с. 8).

Відповідно до характеристики класного керівника 8-В класу ОСОБА_5 від 14.12.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько бере активну участь у вихованні сина, відвідує батьківські збори, цікавиться життям сина, його навчанням, знає з ким підтримує стосунки син та з ким дружить. У батька з сином гарні стосунки (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволенні даної заяви, суд бере до уваги, що надані заявником докази в жодному разі не підтверджують відсутність матері в житті дитини, неможливість спілкування з нею, надання нею фінансової допомоги дитині тощо.

Крім того, твердження заявника про наміри матері дитини виїхати за кордон України у судовому засіданні підтверджені не були, а судове рішення не може грунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи містять нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 14 липня 2023 року між батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до змісту якого за спільною згодою батьків та дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 буде проживати зі своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько - ОСОБА_1 одноособово приймає всі необхідні рішення стосовно дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які пов`язані з із перебуванням, проживанням, навчанням, лікуванням та оздоровленням дитини (а.с. 10).

Між тим заявник просить суд встановити в судовому порядку факт самостійного виховання сина ОСОБА_3 , в той час як мати дитини такі факти не заперечує та просить суд задовольнити заяву.

Отже, заявник звернувся до суду з метою закріплення фактів, які ніким не оспорюються та не ставляться під сумнів.

На думку суду, встановлення факту самостійного виховання сина не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як батька, про які він зазначив у заяві. Факт проживання дитини разом з батьком беззаперечно підтверджується доказами, наданими заявником. Потреба у додатковому встановленні таких фактів судом не доведена. Утримання дитини батьком є законним обов`язком та не потребує встановлення судом з тією метою, про яку зазначив заявник.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та Державна прикордонна служба України про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Куриленко О. М.