ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/5589/17
Номер провадження 22-ц/818/324/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Яцина В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року в складі судді Хайкіна В.М. у справі № 638/5589/17 за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність посадової особи та державного виконавця виконавчого провадження щодо виконання судового рішення, стягувач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність посадової особи та державного виконавця виконавчого провадження щодо виконання судового рішення, стягувач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі».

Скарга мотивована тим, що заява КП «Харківські теплові мережі» про відкриття виконавчого провадження № 72418912 від 09 серпня 2023 року не відповідає нормам Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюсту України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (в редакції Наказу № 2832/5 від 29 вересня 2016 року), Правилам ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженим Наказом Мінюсту України № 1829/5 від 07 червня 2017 року, прийнята відповідальними особами Шевченківського відділу ДВС без належного дослідження її змісту та оцінки повноважень особи, яка підписала та подала заяву. Додатково скаржник зазначає, що вищевказаний виконавчий лист пред`явлений до виконання поза межами строків визначених ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», а постанова про відкриття виконавчого провадження у порушення припису ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем скаржнику як стороні виконавчого провадження не була надіслана.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність посадової особи органу виконавчої служби, а саме: в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби в м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Катерини Доренської; визнати протиправною та скасувати постанову «Про відкриття виконавчого провадження» ВП № 72418912 від 09 серпня 2023 року, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ботман Павлом Дмитровичем за виконавчим листом № 638/5589/17, виданого 05 травня 2020 року Дзержинським районним судом м. Харкова; визнати виконавчий лист № 638/5589/17, виданого 05 травня 2020 року Дзержинським районним судом м. Харкова таким, що підлягає поверненню заявнику (стягувачу) в особі КП «Харківські теплові мережі»; витребувати у Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові матеріали виконавчого провадження № 72418912 від 09 серпня 2023 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року вказану скаргу повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року про залишення позовної заяви без руху заявником не виконані.

Не погодившись з ухвалою суду про повернення скарги, 09 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів щодо належного повідомлення скаржника про залишення скарги без руху, оскільки оскаржувану ухвалу від 05 вересня 2023 року він отримав лише 28 вересня 2023 року після особистого звернення до суду, тому вважає, що кінцевою датою усунення недоліків скарги є 08 жовтня 2023 року включно. Зауважує, що суд першої інстанції в своїй ухвалі від 05 вересня 2023 року про залишення скарги без руху не виконав приписи ч. 2 ст.185 ЦПК України, а саме: не вказав спосіб усунення недоліків. Крім того зазначає, що ним 05 жовтня 2023 року було подано заяву про усунення недоліків, до якої додавалися три примірника скарги на дії державного виконавця з додатками для інших учасників справи. Однак суд першої інстанції, постановляючи спірну ухвалу, не звернув увагу на посилання в поданій ним заяві на усунення недоліків на приписи ч. 9 ст. 83 ЦПК України, а саме: на право учасника справи не надавати для інших учасників копії доказів, якщо такі докази є у них. Саме таким правом він і скористався, не додавши до копії скарг копії документів заінтересованим особам Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові, так як саме від них він їх і отримав. Поряд з цим він надав вказані копії скарги стягувачу в особі КП «ХТМ». Зауважив, що суд першої інстанції формально та безпідставно залишив скаргу без руху, що призвело до її незаконного повернення заявнику. Тому просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, в зв`язку з недодержанням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: заявником не вказано статусу учасників провадження, а лише вказані їх дані; не зазначено адреси в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; не вказано ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України для юридичних осіб; не додано до скарги копії для інших учасників справи. Запропоновано позивачу протягом 10 днів з моменту отримання ухвали усунути недоліки скарги (а.с.23-24).

Копія ухвали суду Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року направлялась ОСОБА_1 на адресу, вказану в скарзі: АДРЕСА_1 (а.с.25).

В матеріалах справи міститься розписка від 28 вересня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав в приміщенні суду ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року (а.с.26).

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2023 року скаржником подано заяву на виконання ухвали суду від 05 вересня 2023 року про залишення скарги без руху (в порядку ст.182, 183, 185 ЦПК України), до якої долучено уточнену скаргу від 04 вересня 2023 року в трьох примірниках.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність посадової особи та державного виконавця виконавчого провадження щодо виконання судового рішення повернуто заявнику, оскільки з наданої заявником заяви на усунення недоліків вбачається, що вимоги ухвали суду від 05 вересня 2023 року не виконані. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що заявником не надано копій всіх документів, що додаються до скарги до кількості інших учасників у справі. Заінтересованими особами по скарзі зазначено: в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Катерину Доренську, старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ботман П.Д., КП «Харківські теплові мережі». Копії всіх документів, що додаються до скарги, заявником надано лише для одного учасника в справі. Таким чином, у встановлений судом строк недоліки скарги, які були підставою для залишення її без руху, заявником не усунуто, відповідні докази на підтвердження усунення недоліків суду не надано (а.с.51-53).

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не може, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Розділом VII та ст. 447 ЦПК України не визначено, яка за формою та змістом має бути скарга на рішення, дії або бездіяльність державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Згідно положень ст. 450 ЦПК України скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Відповідно у скарзі має бути зазначено конкретну особу державного виконавця чи посадову особу.

Єдиною статтею ЦПК України, яка визначає форму та зміст заяви є стаття 175 ЦПК України, в якій визначено форму та зміст позовної заяви.

Оскільки в розділі VII ЦПК України не визначено форму та зміст скарги, слід застосувати аналогію права на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» такі скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК і ГПК та містити відомості, перелічені п. 4 ст.74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

У відповідності до вимог п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в Законі України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються відповідні положення норм ЦПК України щодо залишення її без руху.

Частиною 1 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У частинах 1-3 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви в строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, недоліки скарги щодо незазначення статусу учасників провадження, місцезнаходження та ідентифікаційного коду в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про які було зазначено в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року про залишення скарги без руху, не могли слугувати достатньою правовою підставою для її повернення, оскільки з огляду на те, що в поданій 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 уточненій скарзі зазначено статус учасників справи та уточнена скарга містить дані щодо місцезнаходження в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а також код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, тому суд мав можливість виконати вимоги ст. 450 ЦПК України та розглянути скаргу ОСОБА_1 .

Щодо повернення з підстав ненадання заявником копій всіх документів, що додаються до скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листа з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванилес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таким чином, вирішуючи питання щодо повернення скарги, суд не взяв до уваги зазначені обставини та те, що заява про усунення недоліків є фактичним виправленням недоліків скарги в порядку, передбаченому вимогами ст.ст.175-177, ч.3 ст.185 ЦПК України.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що відповідно до змісту положень статті 127 ЦПК України, суд може продовжити строк, встановлений для вчинення процесуальних дій.

Згідно з частиною 2 статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом, зокрема, з ініціативи суду.

Законодавець не покладає на суд обов`язок продовжити строк на усунення недоліків у разі усунення недоліків позовної заяви частково. При цьому вказані процесуальні правові приписи не позбавляють суд права в разі усунення недоліків не в повному обсязі постановити ухвалу, якою продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції з урахуванням часткового усунення недоліків, визначених ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2023 року не був позбавлений права і можливості продовжити строк для усунення недоліків скарги ОСОБА_1 , тому прийняв передчасне рішення про визнання скарги неподаною та повернення її заявнику на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню в справі, вказаного не врахував і передчасно повернув скаргу ОСОБА_1 , чим допустив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.

Отже, виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, в зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення скарги, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню в справі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищевикладене, ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи до Дзержинського районного суду міста Харкова для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 379, ст. ст.381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року скасувати, справу направити до Дзержинського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б .Яцина