Провадження № 2/752/2752/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва, в складі

головуючого судді - Машкевич К.В.,

за участі секретаря Гненик К.П.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою,

В С Т А Н О В И В:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Чередніченко Н.П.

Ухвалою судді від 12 грудня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Розпорядженням керівника апарату суду від 23 січня 2024 року №104 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу.

Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 23 січня 2024 року, вказана справа розподілена судді Машкевич К.В.

Згідно із частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 23ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

З відповіді № 420267 від 25 січня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (дата реєстрації 27 серпня 2020 року).

Дотримання правил підсудності є гарантією права на справедливий суд, тобто на суд, встановлений законом. Адже «суд, встановлений законом» (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Вбачається, що станом на день звернення до суду з позовом 07 грудня 2023 року відповідач не був зареєстрований у Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

При цьому, статтями 263-264 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення пункту 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення. Адже Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Тому, незважаючи на вимоги статті 32 ЦПК України, відповідно до якої спори між судами про підсудність не допускаються, суд приходить до висновку, що прийняття судом рішення по справі із порушенням правил територіальної підсудності в подальшому може привести до скасування такого судового рішення, з підстав порушення норм процесуального права.

Таким чином, справа не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність передачі справи на розгляд Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, оскільки справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Справа була прийнята судом до свого провадження без додержання правил підсудності.

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою, передати за розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (м, вулиця Івана Виговського, 18, Первомайськ, Миколаївська область, 55200).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: К.В.Машкевич