Справа № 304/1207/24 Провадження № 2-р/304/3/24
У Х В А Л А

05 листопада 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ганька І.І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року у цивільній справі № 304/1207/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, -

У С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив роз`яснити третій абзац резолютивної частини рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року в справі № 304/1207/24, яке набуло законної сили 27 серпня 2024 року, яким визначено місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 є фактичне залишення дітей на самостійному вихованні та утриманні батька. Заяву мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року в справі № 304/1207/24, яке набуло законної сили 27 серпня 2024 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей задоволено шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 30 серпня 2015 року у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 214 розірвано та визначено місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . З метою відпочинку та оздоровлення дітей за кордоном ним 08 жовтня 2024 року через онлайн сервіс придбано карту міжнародного автомобільного страхування UA/015/92515970 із строком дії з 09 по 23 жовтня 2024 року, котра є обов`язковою на автомобіль марки Skoda модель Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , котрий належить йому на праві приватної власності. 09 жовтня 2024 року він разом зі своїми дітьми та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , близько 16.30 год прибув на автомобілі до пункту пропуску «Малий Березний Убля» Ужгородського району Закарпатської області для перетину державного кордону, де пройшов окремо реєстрацію автомобіля перед шлагбаумом уповноваженою особою Державної прикордонної служби України та отримав від останнього контрольний талон, в якому було вказано цифру 4. В подальшому автомобіль був оглянутий невстановленою особою, скоріш за все представником митної варти та запропоновано пройти для реєстрації паспортного контролю у ДПС України, що було виконано, надавши в кабінці уповноваженій особі ДПС України: контрольний талон та всі необхідні документи для перетину кордону разом із рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року в справі № 304/1207/24, яке набуло законної сили 27 серпня 2024 року у паперовій формі, однак зі спливом часу від даної уповноваженої особи ДПС України ним отримана усна відмова у перетині державного кордону з підстав, що судове рішення у резолютивній частині не містить формулювання самостійне виховання та утримання дітей та надано йому усно вказівку про повернення автомобіля на територію України, що було і виконано, без надання документів у підтвердження відмови у перетині кордону, що не залежить від його волі, а також не повернуто йому контрольний талон для фотофіксації. Таким чином, вищевказане рішення є не зовсім зрозумілим (неясним), зокрема абзац третій резолютивної частини визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , адже орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради зазначив, що мати дітей проживає за кордоном, у рішенні також вказано, що мати відповідач ОСОБА_2 визнала повністю позов та просила такий задовольнити, оскільки перебуває за межами України, тобто він як батько займається самостійним вихованням та утримання власних дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не може передбачати іншого при їх проживанні разом з ним, так як діти самостійно виховуватися та утримуватись не можуть. На підставі вищевикладеного просить заяву задовольнити.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, заяву про роз`яснення судового рішення підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилася, подала заяву, у якій просила враховуючи об`єктивні підстави та фактичне самостійне виховання та утримання батьком, позивачем ОСОБА_1 , дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розгляд справи провести за її відсутності, заяву позивача ОСОБА_1 підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради як третьої особи не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду заяви про роз`ярення судового рішення повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, необхідні для розгляду питання про роз`яснення судового рішення, суд приходить до наступного.

Так, рішення суду, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У частині другій наведеної норми передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі №233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 755/1600/16 провадження № 61-15720ск21).

Як роз`яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 221 ЦПК роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року, яке набрало законної сили 27 серпня 2024 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей задоволено - шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 30 серпня 2015 року у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 214 розірвано та визначено місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, оскільки розуміння судового рішення викликає у позивача труднощі, то суд вважає можливим роз`яснити таке.

Відповідно до ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, вищевказаним рішенням встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, проте направила суду заяву, в якій вказувала на те, що дізналася про наявність даної судової справи із застосунку «Дія». Повідомила, що спір між нею та позивачем з приводу визначення місця проживання спільних дітей відсутній, а відтак позов визнала повністю та просила задовольнити, строк для примирення не надавати, а також провести розгляд справи за її відсутністю, оскільки перебуває за межами України.

Також з висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 25 липня 2024 року № 581/17/01-19 видно, що органом опіки та піклування встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою його місця проживання.

Всі вищевказані обставини суд вважає такими, які свідчать, що «визначення місця проживання дитини» за своєю правовою природою є невід`ємною частиною поняття проживання дитини разом з батьком та фактичного виховання дитини особою, з якою вона проживає, що включає в себе обов`язки щодо виховання, утримання та розвитку дитини, передбачені ст. 150 СК України.

Враховуючи наведене суд вважає за можливе задовольнити дану заяву та роз`яснити рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року.

Керуючись ст. 258-261, 271 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

заяву позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року у цивільній справі № 304/1207/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей задовольнити.

Роз`яснити третій абзац резолютивної частини рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року у цивільній справі № 304/1207/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, що визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 за своєю правовою природою є залишенням дітей після розірвання шлюбу на вихованні та утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.