Справа № 234/1367/22
Провадження № 2/202/2399/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідування з дисполкацією у місті Краматорську про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронного органу

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з цим позовом до відповідача.

Ухвалою судді від 18.02.2022 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному позовному провадженні.

Розпорядженгням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року №8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судовимх справ в умовах воєнного стану» змінено теритолральну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2023 рокук визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2023 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначив, що він є мешканцем територіальної громади м. Краматорська Донецької області.

04.01.2022 року він звернувся до ТУ ДБР у місті Краматорську із заявою про вчинення злочину дізнавачем сектору дізнання Краматорського РУП ГУНП.

05.01.2022 року він звернувся до відповідача і просив видати йому витяг з ЄРДР на підставі ст. 214 КПК України, проте його вимога виконана не була. У зв`язку з цим, він подав відповідну заяву до директора ДБР і зателефонував на лінію 102.

В цей же день, 05.01.2022 року, він звернувся до Краматорського міського суду Донецької області зі скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у місті Краматорську щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

26.01.2022 року слідчий суддя Краматорського міського суду Донецької області задовольнила його скаргу, зобов`язавши уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення ТУ ДБР у м. Краматорськку особу внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою ОСОБА_1 від 04.01.2022 року .

31.01.2022 року він, позивач, подав заяву до ТУ ДБР у м. Краматорську про обов`язкове виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.01.2022 року. Проте 01.02.2022 року співробітник ТУ ДБР повідомив йому, що ухвала суду ще не виконана.

02.02.2022 року він, позивач, знову звернувся до відповідача і просив видати витяг з ЄРДР, але співробітник ТУ ДБР повідомив, що ухвала суду ще не виконана.

07.02.2022 року він знову звернувся до відповідача, але витягу з ЄРДР не отримав.

Невиконання відповідачем рішення суду призвело до зневіри до державних органів, що ігнорують законодавство України. Внаслідок затяжного та постійного порушення його прав державним органом ДБР йому завдана матеріальна шкода в розмірі 5000 грн. і моральна шкода в розмірі 500 000 грн. Тому просив вказані суми стягнути з відповідача на його користь. Також позивач проив суд встановити особу, яка не виконала рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.01.2022 року у справі №234/24/22 і зобов`язати уповноважену особу ДБР виконати вказане рішення.

В судове засідання позивач не з`явився, направив на адресу суду заяву з прохання розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ТУ ДБР у місті Краматорську, ОСОБА_2 , позовні вимоги не визнав.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди; позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) та шкодою, що є підставою для виникнення зобов`язання відшкодування шкоди відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України. Тому просив відмовити позивачеві у позові.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 04.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДБР у місті Краматорську із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

Відповідно до частини 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Встановлено, що протягом 24 годин після подання ОСОБА_1 заяви, відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР відповідно до положень частини 1 ст. 214 КПК України уповноваженою особоюТУ ДБР у місті Краматорську внесені не були.

05.01.2022 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області зі скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у місті Краматорську щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР.

26.01.2022 року слідчий суддя Краматорського міського суду Донецької області задовольнила дану скаргу, зобов`язавши уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення ТУ ДБР у м. Краматорськку особу, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою ОСОБА_1 від 04.01.2022 року .

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 були внесені 08.02.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецьокї області від 26.01.2022 року.

Позивач зазначає, що невиконання відповідачем рішення суду призвело до зневіри до державних органів, порушило його права, чим йому завдана матеріальна і моральна шкода.

За змістом положень ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 ЦКУкраїни, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Законом України «Про Державне бюро розслідувань» визначено, що Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме, у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч.6 ст.1176 ЦК).

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зкаліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправноюповедінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.ч. 1,2).

Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019, у справі № 920/715/17, відзначено, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

В абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди») звернуто увагу судів на те, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про

відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 не зазначено, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому матеріальної шкоди на суму 5000 грн.

В матеріалах справи містяться копії товарних чеків про оплату за копіювання на ксероксі і роздруківку (а.с.64-70). Проте, яке відношення вказані копії товарних чеків мають для даної справи, позивачем не вказано. Інших будь-яких доказів на підтвердження матеріальних збитків, завданих ОСОБА_1 , останнім не надано.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди недоведеними, необґрунтованими і відмовляє у їх задоволені.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що ТУ ДБР у місті Краматорську не виконувалось рішення суду щодо внсеення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

Натомість, яких втрат (наявність шкоди) зазнав позивач через несвоєчасне внесення уповноваженою особою відомостей до ЄРДР, чим це підтверджується, а також наявність причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, позивачем не доведено.

Позивачем лише зазначено, що невиконання рішення Краматосрького міського суду Донецької області з боку ТУ ДБР у місті Краматорську призвело до зневіри до державних органів.

Проте суд не може вважати зазначену заяву позивача переконливою, оскільки саме державним органом, Краматорським міським судом Донецької області, було задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність ТУ ДБР у місті Краматорську і зобов`язано внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення. В подальшому право позивача було відновлено ТУ ДБР у місті Краматорську.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведені наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, не доведено, в чому полягає моральна шкода, в чому вона виразилася і чим це підтверджується.

Відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині відшкодування моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю, ненобгрунтованістю позовних вимог.

Крім того, як зазначено вище, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою.

Наведене свідчить, що учасником спірних правовідносин є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Про це неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема у постанові від 22.12.2021 року, справа №202/1722/19-ц, провадження № 61-8370св21.

Таким чином, позивачем неправильно визначено відповідачем у справі ТУ ДБР у місті Краматорську.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про встановлення особи, яка не виконала рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.01.2022 року, то дана вимога також не може бути задоволена, оскільки є необґрунтованою і, на думку суду, не узгоджується з положеннями ст. 2 ЦПК України, ст. 16 ЦК України.

Вимога позивача про зобов`язання виконати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.01.2022 року також не може бути задоволена, оскільки, як встановлено під час розгляду справи, 08.02.2022 року дане рішення виконано шляхом внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР (а.с.80).

Таким чином, суд відмовляє позивачеві у задоволені позову повністю.

Судові витрати суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 10,12,13, 81,141,258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідування з дисполкацією у місті Краматорську про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронного органу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя- Бєльченко Л.А.