Справа № 128/2682/24
Провадження № 22-ц/801/2288/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 рокуСправа № 128/2682/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя - доповідач),

Суддів Рибчинського В. П., Оніщука В. В.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 128/2682/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.09.2024, ухвалене у складі судді Васильєвої Т. Ю. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 10.09.2024, -

в с т а н о в и в :

5.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом (вх № 13111/24) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1333-4699 від 17.01.2024 в розмірі 70000 грн, з них : прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 50000 грн /а. с. 6/.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і відповідачем за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1333-4699 («Кредитний договір»). Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С9143 для підписання кредитного договору № 1333-4699 від 17.01.2024, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 20000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,50 % в день.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, станом на 26.04.2024 загальний розмір заборгованості відповідача становить 70000 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 50000 грн.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.09.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1333-4699 від 17.01.2024 в розмірі 70000 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за кредитом, 50000 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх. № 10068 від 11.10.2024), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову..

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки : позивачем не надано доказів, які б підтверджували укладення електронного кредитного договору між сторонами. Роздруківка про укладення кредитного договору від 17.01.2024 № 1333-4699 невідомого походження. У справі відсутня оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка укладала кредитний договір ідентифікацію, відсутні докази такої ідентифікації, відповідь особи, яка проходила ідентифікацію, про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину; позивачем не надано первинних документів на підтвердження перерахування коштів відповідачці. Наданий позивачем примірник укладеного договору не містить, ані номеру рахунку, на який нібито необхідно було перерахувати кошти, ані номеру картки. Довідка з видачі кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства до первинних облікових документів. Позивачем не надано доказів, що відповідач володіє/користується карткою за номером НОМЕР_1 .

Позивачем не надано доказів щодо перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на рахунки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» для здійснення переказу коштів на виконання вимог кредитного договору, для подальшого переказу їх відповідачу.

Відповідно до пункту 12 кредитного договору, з боку позикодавця кредитний договір підписано «засвідчено кваліфікованим електронним підписом директора кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу». Проте, доданий до позовної заяви кредитний договір не містить кваліфікованої познаки часу укладення такого договору.

Суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок не доведення укладення кредитного договору та неотримання кредитних коштів на відповідача, тоді як позивач повинен був надати до суду належні та допустимі докази, які б доводили позовні вимоги.

Заявлені позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи. Встановлений сторонами розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

17.10.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 10292) ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що на підтвердження укладення кредитного договору № 1333-4699 від 17.01.2024 відповідачем з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було надано до суду електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний одноразовим ідентифікатором С9143. Кредитний договір укладено відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування». Також, позивачем надано моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікацій системі ОСОБА_1 на підтвердження факту створення заявки на отримання кредиту, ознайомлення з офертою, надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу на мобільний номер телефона, який він вказав під час заповнення заявки, використання даного ідентифікатора та надсилання позивачем примірнику кредитного договору та додатків до нього, які є невід`ємною частиною договору на електронну адресу відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до ліцензії виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Оскільки, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_1 є неможливим.

Клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит. Нарахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок вказаний ОСОБА_1 під час заповнення заявки.

До відзиву ТОВ «Укр Кредит Фінанс» додано наступні докази : копію договору про надання послуг в системі LiqPay від 2.12.2019 /а. с. 119-123/; моніторинг дій користувачів в Інформаційно-телекомунікаційній системі при укладенні кредитного договору № 1333-4699 від 17.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 /а. с. 124/; фото паспорту та РНОКПП відповідача /а. с. 126-127/.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.01.2021 у справі № 264/949/19 (провадження № 61-16692св19) зазначено, що: вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».

Колегія суддів, ознайомившись із поданим відзивом та доданими до нього доказами (документами), дійшла висновку про приєднання до матеріалів справи зазначених вище доказів (документів) відповідно до частини другої, третьої статті 367 ЦПК України, оскільки ці докази (документи) подаються позивачем на спростування аргументів апеляційної скарги та вони мають виключне значення для правильного вирішення справи, вони стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, тому наявні підстави для їх прийняття задля забезпечення повного, справедливого, об`єктивного вирішення спору.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

17.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1333-4699 («Кредитний договір»). Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С9143 для підписання кредитного договору 1333-4699 від 17.01.2024, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 20000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,50 % в день.

Станом на 26.04.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 70000 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 50000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Щодо доведеності укладання кредитного договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами (частина перша статті 13 Закону України «Про споживче кредитування»).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доведеність позовних вимог, розмір заборгованості процесуальним законом у справах цієї категорії покладено на позивача.

У справі встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1333-4699 від 17.01.2024 продукту «CreditKasa» укладено відповідачем шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором /а. с. 9-16/.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції про те, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між сторонами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір № 1333-4699 від 17.01.2024 відповідно до розділу 12 договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9143, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу /а. с. 104/.

У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували укладення кредитного договору між сторонами, апеляційний суд відхиляє, оскільки надані позивачем докази : копія договору про відкриття кредитної лінії № 1333-4699 продукту «CreditKasa» укладено відповідачем шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором /а. с. 9-16/, моніторинг дій користувачів в Інформаційно-телекомунікаційній системі при укладенні кредитного договору № 1333-4699 від 17.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 /а. с. 124/; фото паспорту та РНОКПП відповідача /а. с. 126-127/, відповідачем не спростовано, клопотання про призначення у справі відповідної експертизи не заявлено.

Твердження в апеляційній скарзі на те, що : роздруківка про укладення кредитного договору від 17.01.2024 № 1333-4699 невідомого походження; у справі відсутня оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка укладала кредитний договір ідентифікацію, відсутні докази такої ідентифікації, відповідь особи, яка проходила ідентифікацію, про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину; наданий позивачем примірник укладеного договору не містить, ані номеру рахунку, на який нібито необхідно було перерахувати кошти, ані номеру картки; довідка з видачі кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства до первинних облікових документів; позивачем не надано доказів, що відповідач володіє/користується карткою за номером НОМЕР_1 ; відповідно до пункту 12 кредитного договору, з боку позикодавця кредитний договір підписано «засвідчено кваліфікованим електронним підписом директора кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу», проте, доданий до позовної заяви кредитний договір не містить кваліфікованої позначки часу укладення такого договору, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції, оскільки відповідачем всупереч частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано доказів на спростування позовних вимог позивача.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано первинних документів на підтвердження перерахування коштів відповідачці, апеляційний суд відхиляє, оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою, не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_1 не може. Як вбачається зі змісту кредитного договору, в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із маскою НОМЕР_1 .

Відповідач не надав доказів, що ним не використовується та не оформлялася на його ім`я картка за номером НОМЕР_1 .

На підтвердження перерахунку відповідачу коштів, позивачем надано довідку про перерахування суми кредиту № 1333-4699 від 17.01.2024, а також лист (довідка АТ КБ «ПриватБанк»), які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із маскою НОМЕР_1 . Перерахування коштів відбулось позивачем на картковий рахунок вказаний відповідачем під час заповнення Заявки /а. с. 28-35, 36/.

Перерахування відповідачу суми кредиту за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк», а не безпосередньо ТОВ «Укр Кредит Фінанс» обумовлено наявністю укладеного між ними 2.12.2019 договору № 4010 від 2.12.2019 про надання послуг в системі LigPay, у відповідності до пункту 1.1 договору він регулює відносини між АТ КБ «ПриватБанк» надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів за допомогою системи LigPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «Укр Кредит Фінанс», на банківські картки платників /а. с. 116/.

Щодо доведеності розміру заборгованості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження № 61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У позові ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1333-4699 від 17.01.2024 станом на 26.04.2024 в розмірі 70000 грн, з них : прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 50000 грн /а. с. 1-6/.

На підтвердження розміру заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано суду наступні документи : роздруківку договору про відкриття кредитної лінії № 1333-4699 продукту «CreditKasa» від 17.01.2024 /а. с. 9-16/; правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих послуг) продукту «CreditKasa», затверджені наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 90-П від 14.12.2023 /а. с. 17-24/; додаток № 3 до договору про відкриття кредитної лінії № 1333-4699 від 17.01.2024. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1333-4699 (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України /а. с. 26 зворот-27/; лист АТ КБ «ПриватБанк» адресований ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LigPay на підставі договору № 4010 від 2.12.2019 /а. с. 28-35/; довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 133-4699 від 17.01.2024 ОСОБА_1 , номер платежу , платіжна система LigPay /а. с. 36/; довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 133-4699 від 17.01.2024 станом на 26.04.2024, в якій містить розрахунок загальної заборгованості 70000 грн, з них 20000 основний борг, 50000 грн відсотки /а. с. 37/; вимогу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про усунення порушень умов договору № 1333-4699 від 17.01.2024 /а. с. 38 зворот/.

Відповідно до умов (п. п. 4.1, 4.2, 4.8, 4.10, 4.12) кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах : сума кредиту 20000 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період * - 30 днів; знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Відповідно до пункту 4.8, 4.10, 10.1 кредитного договору № 1333-4699 від 17.01.2024 базовий період складає 30 календарних днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.

Згідно з п.4.12 кредитного договору строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику : 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 11.11.2024.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримувала кредитних коштів спростовується наданими позивачем доказами. Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 не надано суду виписку по картковому рахунку, яка б підтверджувала відсутність зарахування коштів на картковий рахунок, зазначений відповідачем 17.01.2024.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими процентами не є співмірною сумі кредиту та суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, а встановлений сторонами розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд не вважає такими, що дають правові підстави для зменшення розміру заборгованості по процентам, оскільки заборгованість по процентам нарахована позивачем відповідачу на підставі умов кредитного договору (2,5 %) та за період з 17.01.2024 по 26.04.2024, тобто в період строку кредитування. Відповідачем не заявлено у даній справі зустрічні позовні вимоги про визнання недійсними умов кредитного договору в частині визначення розміру процентів, тому підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам апеляційний суд не вбачає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.09.2024 у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

В. В. Оніщук