РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1933/23

Провадження № 2/293/91/2024

06 лютого 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Мудрик В.М.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , за змістом якого просить:

- визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер :06:003:0030, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 623192 від 05.02.2010.

Ухвалою від 04.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 09 січня 2024 року.

Пунктом 8 даної ухвали суд у порядку ст. 84 ЦПК України витребував з Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області (адреса: вул. Шевченка, 4, смт Черняхів, Житомирський район, Житомирська область) копію спадкової справи № 211/2021, яка заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

На адресу суду 08.12.2023 за вих. №7414 від Черняхівської ДНК надійшла копія спадкової справи №211/2021, що заведена до майна померлого ОСОБА_3

03.01.2024 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою від 09.01.2024 суд закрив підготовче провадження. Розгляд справи по суті призначив на 06 лютого 2024 року об 12:00 год. Одночасно суд відмовив у клопотанні позивача про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 .

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання

Поданий позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Бежів Житомирського району Житомирської області помер батько позивача - ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що спадкоємцями після смерті батька є вона та ОСОБА_2 (відповідач).

За життя батько склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) в рівних частинах земельну ділянку (пай), яку вони оформили та є її власниками.

Крім того, до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3 увійшла і земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :06:003:0030, площа - 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач доводить, що ОСОБА_2 (відповідач) у встановлений законом строк не відмовився від частини спадщини неохопленої заповітом на її користь, а саме від земельної ділянки кадастровий номер :06:003:0030, площа - 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, хоча на таке спадкове майно не претендує та не має заперечень щодо оформлення позивачем спадкових прав на цю земельну ділянку.

Постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що порушуються спадкові права спадкоємця ОСОБА_2 (відповідач).

Позивач вказує, що на спадковій земельній ділянці за кадастровим номером :06:003:0030, розташований житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування житлового будинку спадкодавець ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 подарував ОСОБА_1 (позивач), житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач пояснює, що вона як власник житлового будинку мала намір оформити свої спадкові права на земельну ділянку, на якій розташований подарований будинок, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , однак постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області від 22.12.2022 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після померлого ОСОБА_3 через розбіжність місця розташування земельної ділянки, яка зазначена в державному акті, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та договорі дарування від 09.07.2009.

Позивач доводить, що вказана земельна ділянка увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Вказане підтверджує отриманим витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, за яким земельна ділянка кадастровий номер :06:003:0030, площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та власником якої значиться ОСОБА_3 (спадкодавець).

Зауважує, що оскільки земельну ділянку спадкодавець ОСОБА_3 отримав в порядку безоплатної приватизації, оформленням технічної документації (а саме написанням заяви на виготовлення технічної документації) займалась Бежівська сільська рада, тому в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 623192 помилково зазначено місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що вона як спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 має право на спадкову земельну ділянку, яка увійшла до складу спадщини, однак в позасудовому порядку не має можливості скористатись таким правом,позивач звернулася до суду з позовом для захисту свого порушеного права.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

09.01.2024 на адресу суду надійшла заява відпозивача, за змістом якої просить справу розглядати у її відсутнсті. Позов підтримує та просить його задовольнити.

09.01.2024 від відповідача також надійшла заява, у якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Надаючи оцінку заяви відповідача суд встановив, що відповідач визнає позовні вимоги.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Встановивши, що заява відповідача не суперечить нормам законодавства, не порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подані учасниками справи заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 06.02.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Бежів Житомирського району Житомирської області помер батько сторін - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 06.05.2021 Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 152 (а.с.7).

За даними позивача після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :06:003:0030, площа - 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Родинний зв`язок між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач) підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 від 19.03.1980 року, де в графі батько заначено " ОСОБА_3 " (а.с. 8).

За матеріалами спадкової справи №211/2021 від 17.08.2021, що заведена до майна померлого ОСОБА_3 , вбачається що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину прийняла його дочка ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) (а.с. 42).

Сторони щодо спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Водночас постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області від 17.10.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що порушуються спадкові права спадкоємця ОСОБА_2 (а.с.26) .

Позивач доводить, що ОСОБА_2 (відповідач), не претендує на частину спадщини, яка не охоплена заповітом, а саме на земельну ділянку за кадастровим номером :06:003:0030, площа - 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та не має заперечень щодо оформлення позивачем спадкових прав на цю земельну ділянку.

Позивач пояснює, що на спадковій земельній ділянці за кадастровим номером :06:003:0030, розташований житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування житлового будинку спадкодавець ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 подарував ОСОБА_1 (позивач), житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.13).

З метою оформлення свої спадкових прав на земельну ділянку, на якій розташований подарований житловий будинок, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 позивач звернулась до нотаріальної контори, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після померлого ОСОБА_3 через розбіжність розташування земельної ділянки, яка зазначена в державному акті, витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та договорі дарування від 09.07.2009.

Відповідно до архівної довідки за №198/01-22 від 05.11.2021 на XV сесії Ради XXI скликання від 26.11.1993 Бежівською сільською Радою Народних депутатів прийнято Рішення про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок, а саме вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, які були надані громадянам для ведення особистого підсобного господарства та будівництва житлового будинку і залишити в постійному користуванні.

Згідно із додатком до рішення від 26.11.1993 ОСОБА_3 передано земельну ділянку загальною площею 0,70 га, з яких 0,25 га - присадибна ділянка, 0,45 га - для ведення підсобного господарства, що значиться за №80 (а.с.15).

Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 623192, виданого ОСОБА_3 земельна ділянка кадастровий № :06:003:0030, площа - 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, значиться розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, місцем розташування земельної ділянки за кадастровим номером :06:003:0030, площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, є адреса: АДРЕСА_1 , власником значиться ОСОБА_3 (а.с.25).

Відповідно до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 457289 та довідки, виданої Бежівським старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирської області № 84 від 15.06.2023 за адресою АДРЕСА_1 значиться інша земельна ділянка за кадастровим номером № :06:003:0002, площа - 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташований житловий будинок, власником яких значиться ОСОБА_4 (а.с.16,18).

Наявні розбіжності щодо місця розташування спадкової земельної ділянки за кадастровим номером :06:003:0030, площею 0,2500 га, позивач пояснює тим, що оскільки земельну ділянку спадкодавець ОСОБА_3 отримав в порядку безоплатної приватизації, оформленням технічної документації (а саме написанням заяви на виготовлення технічної документації) займалась Бежівська сільська рада, а тому в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 623192 помилково зазначено місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 .

Позивач, вказує на те, що вона як спадкоємець за законом не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на належне майно померлого батька, а тому за захистом свого права звернулась до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України)

Предметом даного спору є матеріально-правова вимога про визнання за позивачем у порядку спадкування за законом права на земельну ділянку після смерті спадкодавця, за умов що порушуються спадкові права спадкодкоємця ОСОБА_2 (відповідача), який у встановлений законом строк не претендуючи на спадкове майно за законом не відмовився від його прийняття на користь позивача.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п. 3.1 роз`яснив, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України.

Як встановлено із досліджених матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_3 володів на праві власності земельною ділянкою за кадастровим номером :06:003:0030, площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 , переданої йому безкоштовно у приватну власність та за життя зареєстрував таке право. Зворотного суду не доведено.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, суд уважає, що право на земельну ділянки увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 в силу ст.1218 ЦК України.

За таких обставин спадкоємець ОСОБА_1 має право на спадкове майно у порядку спадкування за законом, а саме земельну ділянку за кадастровим номером :06:003:0030, площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у зв`язку з тим, що відповідач у встановлений законом строк не відмовився від прийняття спадщини на земельну ділянку за кадастровим номером :06:003:0030, площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок, належний позивачу на підставі договору дарування, не має можливості в позасудовому порядку скористатись своїм правом на спадкове майно у повному обсязі.

За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач дійсно не претендує на спадкове майно за законом, визнає позовні вимоги позивача, іншого позасудового порядку реалізувати свої спадкові права позивач не має можливості, суд уважає вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька обґрунтованими та підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259,263-265, 274,279,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер :06:003:0030, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 623192 від 05.02.2010.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Повне рішення складено: 13.02.2024.

Суддя Людмила ЛОСЬ