Дзержинський міський суд Донецької області
Єдиний унікальний номер судової справи: 225/625/24
Номер провадження: 2/225/198/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

19 серпня 2024 року

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участі:

секретаря судового засідання - Андрієвої Т.О.,

представниці позивача - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та

в с т а н о в и в:

До суду надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Украгазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2203/1129 від 27 червня 2008 року, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 50 600,00 доларів США на строк з 27.06.2008 по 26.06.2021 із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8% річних (відповідно до п.1.1 Кредитного договору), а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору згідно договору іпотеки №867 від 27 червня 2008 року укладеного одночасно з цим договором між Банком та Іпотекодавцем- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в забезпечення зобов`язань за дійсним договором Банком приймається в іпотеку трикімнатна квартира, житловою площею 38,60 кв.м., загальною площею 54,60 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 (предмет іпотеки). У встановлений Кредитним договором строк сума кредиту і відсотки за користування ним сплачувались нерегулярно, у зв`язку із чим виникла прострочена заборгованість. 09 липня 2010 року АБ «Украгазбанк» звернувся до Пролетарського районного суду м.Донецька із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №25084/10 позов АБ «Украгазбанк» в особі Донецької філії АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 позовні вимоги про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27.06.2008 року в розмірі 59146,69 доларів США, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту у розмірі 43464,08 доларів США., простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 5514,12 доларів США, заборгованості за простроченими процентами 9589,85 доларів США, нарахованих процентів за період з 01.05.2010 року по 31.05.2010 року у розмірі 578,64 доларів США, та пені у розмірі 32418,86 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №867 від 27 червня 2008 року квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 06.02.2003 року. Також стягнуто судові витрати в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 1820 гривень 00 копійок. Обставини щодо укладення відповідачем вищезазначеного Кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим Кредитним договором, щодо порушення умов цього Кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим Кредитним договором встановлено рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №2-5084/10 за позовом АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Станом на 26.02.2024, за Кредитним договором існує заборгованість у загальній сумі 154507,24 дол. США, яка складається з: заборгованості по кредиту прострочена у розмірі 48978,36 дол. США; заборгованості по процентах прострочена у розмірі 90 355, 37 дол. США; заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 15173,51 дол. США. Просить стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 154507,24 дол. США та суму сплаченого судового збору в розмірі 72735,45 грн.

10 червня 2024 року судом було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

20 червня 2024 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження зазначеної цивільної справи до розгляду за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

22 липня 2024 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представниця позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Приймаючи до уваги, що представниця позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд прийняв рішення розглянути справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Украгазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2203/1129 від 27 червня 2008 року, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 50 600,00 доларів США на строк з 27.06.2008 по 26.06.2021 із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8% річних (відповідно до п.1.1 Кредитного договору), а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору.

Згідно із п.3.1 Кредитного договору Банк зобов`язується:

3.1.7. проценти нараховувати за зобов`язаннями Позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом.

3.1.10 на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п.1.1., збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору згідно договору іпотеки №867 від 27 червня 2008 року укладеного одночасно з цим договором між Банком та Іпотекодавцем- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в забезпечення зобов`язань за дійсним договором Банком приймається в іпотеку трикімнатна квартира, житловою площею 38,60 кв.м., загальною площею 54,60 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 (предмет іпотеки).

У встановлений Кредитним договором строк сума кредиту і відсотки за користування ним сплачувались нерегулярно, у зв`язку із чим виникла прострочена заборгованість. 09 липня 2010 року АБ «Украгазбанк» звернувся до Пролетарського районного суду м.Донецька із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №25084/10 позов АБ «Украгазбанк» в особі Донецької філії АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вимоги про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27.06.2008 року в розмірі 59146,69 доларів США, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту у розмірі 43464,08 доларів США., простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 5514,12 доларів США, заборгованості за простроченими процентами 9589,85 доларів США, нарахованих процентів за період з 01.05.2010 року по 31.05.2010 року у розмірі 578,64 доларів США, та пені у розмірі 32418,86 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №867 від 27 червня 2008 року квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 06.02.2003 року. Також стягнуто судові витрати в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 1820 гривень 00 копійок.

Обставини щодо укладення відповідачем вищезазначеного Кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим Кредитним договором, щодо порушення умов цього Кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим Кредитним договором встановлено рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №2-5084/10 за позовом АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому дані обставини доказуванню не підлягають.

Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до розрахунку позивача, станом на 26.02.2024 за Кредитним договором існує заборгованість у загальній сумі 154507,24 дол. США, яка складається з: заборгованості по кредиту прострочена у розмірі 48978,36 дол. США; заборгованості по процентах прострочена у розмірі 90 355, 37 дол. США; заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 15173,51 дол. США.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

18.09.2018 року Верховний Суд у складі Великої Палати (справа №921/107/15-г/16) аналізуючи норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення. Що ж стосується іпотеки, то вона має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Тобто, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Також, на думку колегії Великої Палати, звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальною статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини пов`язані з основним зобов`язанням. На підставі цього суд зазначив, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України).

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16).

Відповідно до укладеного договору сторонами визначено валюту договору долари США.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 48978,36 дол. США, є правомірними та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення простроченої заборгованості по процентах у розмірі 90 355, 37 дол. США та заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 15173,51 дол. США, суд зазначає наступне.

Рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №25084/10 позов АБ «Украгазбанк» в особі Донецької філії АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вимоги про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27.06.2008 року в розмірі 59146,69 доларів США, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту у розмірі 43464,08 доларів США., простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 5514,12 доларів США, заборгованості за простроченими процентами 9589,85 доларів США, нарахованих процентів за період з 01.05.2010 року по 31.05.2010 року у розмірі 578,64 доларів США, та пені у розмірі 32418,86 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №867 від 27 червня 2008 року квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 06.02.2003 року. Також стягнуто судові витрати в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 1820 гривень 00 копійок.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі №916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якого йому було надано кредит строком до 26.06.2021 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №25084/10 позов АБ «Украгазбанк» в особі Донецької філії АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вимоги про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю.

Таким чином, з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 23.02.2022 року.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові - ч.4 ст.267 ЦК України.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки - ст.257 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Статтею 257 ЦК України встановлено трирічний строк позовної давності.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що був прийнятий 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року в Україні запроваджено карантин, який продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №1336 від 15.12.2021, №229 від 23.02.2022, №630 від 27.05.2022, №928 від 19.08.2022, №1428 від 23.12.2022 року до 30.04.2023 року.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України).

Згідно чинної до цього редакції від 19 березня 2022 року відповідний пункт 19 передбачав продовження строків позовної давності на строк дії воєнного стану в Україні.

У даній справі ПАТ АБ «Украгазбанк» пред`явило позов до суду 01.04.2024 року. При цьому позивач звернувся за стягненням з ОСОБА_2 3% річних за час прострочення, який тривав з 12.03.2017 по 23.02.2022 року виходячи із простроченої суми заборгованості та простроченої суми процентів.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір нарахованих банком 3% складає 15173,51 доларів США.

Суд перевіривши вищезазначений розрахунок заборгованості по справі, не погоджується із наданим позивачем розрахунком 3 % річних і вважає його помилковими та таким, що не відповідають чинному законодавству.

З огляду на те, що відповідачем не повернуто вчасно позивачу заборгованість за кредитним договором, а також враховуючи, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжувалися на строк дії такого карантину, який закінчено 30.04.2023року та у зв`язку із оголошенням 24.02.2022 року воєнного стану в Україні, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, було зупинено на строк дії такого стану, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від суми заборгованості за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в сумі 7 282,34 дол. США, виходячи із простроченої суми заборгованості за кредитним договором за наступним розрахунком:

-період 12.03.2017 - 31.12.2017, кількість днів 295, сума боргу 48 978,36, процентна ставка 3,000%, проценти 1 187,56;

-період 01.01.2018 - 31.12.2018, кількість днів 365, сума боргу 48 978,36, процентна ставка 3,000%, проценти 1 469,35;

-період 01.01.2019 - 31.12.2019, кількість днів 365, сума боргу 48 978,36, процентна ставка 3,000%, проценти 1 469,35;

-період 01.01.2020 - 31.12.2020, кількість днів 366, сума боргу 48 978,36, процентна ставка 3,000%, проценти 1 469,35;

-період 01.01.2021 - 31.12.2021, кількість днів 365, сума боргу 48 978,36, процентна ставка 3,000%, проценти 1 469,35;

-період 01.01.2022 - 23.02.2022, кількість днів 54, сума боргу 48 978,36, процентна ставка 3,000%, проценти 217,38;

Разом 1810 днів - 7 282,34 дол. США.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимогта стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 48 978,36 дол. США та заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розміру 7 282,34 дол. США. В задоволенні вимог про стягнення простроченої заборгованості по процентах у розмірі 90 355, 37 дол. США слід відмовити, у зв`язку із втратою права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.259, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» (адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд.1, ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ) заборгованість за кредитним договором №2203/1129 від 27 червня 2008 року у загальній сумі 56 260, 70 дол. США (п`ятдесят шість тисяч двісті шістдесят доларів 70 центів США), яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 48 978,36 дол. США; заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розміру 7 282,34 дол. США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 26 485 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят п`ять) грн. 15 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

С у д д я: О.Г. Геря