ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1633/24 Справа № 213/1567/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року, ухваленого суддею Мазуренком В.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 13 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У квітні 2023 року адвокат Мотуз О.В.. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позову представник зазначив, що позивач протягом тривалого часу з 23 червня 2003 року по 07 вересня 2022 року працював на різних посадах на підприємстві відповідача. За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, про що складений акт спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 01 лютого 2023 року. Відповідно до п.5 акту причинами настання нещасного випадку зазначено: падіння, обрушення, обвалення предметів, матеріалів, породи, ґрунту, тощо. Відповідно до п.7 акту, нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом. Згідно з довідкою МСЕК від 19 квітня 2023 року серії 12 ААА №065571 позивачу первинно безтерміново встановлено 20% втрати професійної придатності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування. У зв`язку із травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги дратівливості. Просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини вимог в розмірі 70 000 гривень відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовий збір у сумі 800 гривень 00 копійок.

Не погодившись із ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ІНГЗК») подало апеляційну скаргу на дане рішення суду, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просило його скасувати і відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник вважав, що позивачем не доведено неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода, не доведено склад правопорушення в діях відповідача, зокрема наявність вини відповідача у настанні нещасного випадку. Відповідач не погодився із результатами спеціального розслідування нещасного випадку, у зв`язку з чим направив до Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці заяву щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, проте отримав відмову в цьому. Представник відповідача у скарзі навів підстави, які, на його думку, свідчать про недотримання комісією встановленого Порядку при розслідуванні нещасного випадку. Суд першої інстанції стягнув компенсацію моральної шкоди за відсутності вини відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Мотуз О.В. просив рішення суду як законне і обґрунтоване залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що позивачем належно доведено факт заподіяння йому моральної шкоди та правомірно визначено її розмір.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 працював з 23 червня 2003 року по 07 вересня 2022 року у ПрАТ «ІНГЗК» (копія трудової книжки а.с.6-7).

Відповідно до Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 05 лютого 2022 року об 11 год. 00 хв. в ПрАТ «ІНГЗК» від 01 лютого 2023 року, за формою Н-1/П, затверджений начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Тригубенко В.О. 03 лютого 2023 року, 05 лютого 2022 року на тупиковій залізничній колії №6П до екскаватора ЕКГ -6,3 УС, господарчий №80, яка знаходиться на горизонтальній ділянці ярусу +120 м відвалу № 2 ПрАТ « ІНГЗК» стався нещасний випадок із помічником машиніста електровоза в кар`єрі Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 , а саме на останнього скотився глиняний бут та вдарив його по захисній касці і розвалився на дві половини, друга його частина вдарила ОСОБА_1 по спині (а.с.8-16).

Відповідно до розділу 4 акту комісії встановлено, що нещасний випадок стався внаслідок падіння глиняного шматка, під час виконання робіт з розвантаження думпкарів на відвалі №2.

Згідно з розділом 5 акту комісії, комісія дійшла висновку, що основною причиною нещасного випадку є порушення невиконання посадових обов`язків процесу, а саме: пункту 2.26 розділу 2 посадової інструкції начальника служби рухомого складу залізничного цеху ДИ 13-24-2015, затвердженої директором по персоналу та соціальним питанням 25 березня 2015 року; пункту 2.7 розділу 2 посадової інструкції старшого майстра служби рухомого складу залізничного цеху ДИ 13-26- 2011, затвердженої директором по персоналу 11 квітня 2011 року; пункту 2.27 розділу 2 посадової інструкції начальника зміни експлуатації кар`єрного транспорту залізничного цеху ДИ 13-44-2016, затвердженої директором по персоналу та соціальним питанням 19 вересня 2016 року; пункт 8.1 підпункт л) НПАОП 27.5-1.13-79 «Правила безпеки на залізничному транспорті підприємств системи Мінчормету СРСР», невиконання вимог інструкції з охорони праці а саме: підпункту 5.6.3.3 пункту 5.6.3 розділу V Інструкції з охорони праці №116.00-21 для всіх працівників ПРАТ «ІНГЗК» (загальні вимоги безпеки), затвердженої наказом генерального директора ПРАТ «ІНГЗК» від 10 грудня 2021 року №1312; пункту 3.13 розділу 3, пункту 5.10 розділу 5 Інструкції з охорони праці №102.13-20 для помічника машиніста електровоза залізничного цеху, затвердженої наказом генерального директора ПРАТ «ІНГЗК» від 10 грудня 2020 року № 1227.

У розділі 8 акту комісії, членами комісії було визначено осіб, які на їх думку допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, якими є: ОСОБА_2 - начальник служби рухомого складу залізничного цеху ПРАТ «ІНГЗК», ОСОБА_3 - старший майстер служби рухомого складу залізничного цеху ПРАТ «ІНГЗК», ОСОБА_4 - в.о. начальника зміни залізничного цеху ПРАТ «ІНГЗК», ОСОБА_1 - помічник машиніста електровоза в кар`єрі ПРАТ «ІНГЗК».

При первинному огляді МСЕК від 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково (а.с.17).

Як видно із виписки, ОСОБА_1 в період з 13 липня 2022 року по 26 липня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Широківська лікарня» Широківської селищної ради з приводу віддаленого періоду перенесеної травми (05 лютого 2023 року) з закритою черепно-мозковою травмою, струс головного мозку з неускладненою закритою хребетною травмою, компресійний перелом тіла. Забій розтягнення м`язово-зв`язкового апарату шийного відділу хребта, постравматична та вертеброгенна цервікоторакалгія, люмбалгія, стійкий помірний больовий, м`язово-тонічний синдром, остерохондроз хребта (а.с.19).

Як видно із виписки, ОСОБА_1 в період з 10 лютого 2023 року по 23 лютого 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Широківська лікарня» Широківської селищної ради з приводу наслідків перенесеної травми (05 лютого 2023 року) закрито черепно-мозкова травма, струс головного мозку з неускладненою закритою хребетною травмою, компресійний перелом тіла. Постравматична та вертеброгенна цервікотораколюмбалгія, стійкий помірний больовий, м`язово-тонічний синдром. Порушення статико-динамічної функції хребта другого ступеня (а.с.18).

Відповідачем подано до Дніпропетровського окружного адмністративного суду позов до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, де просив зобов`язати відповідача призначити повторне розслідування нещасного випадку, що стався 05 лютого 2022 року та рішенням суду від 13 вересня 2023 року в позові відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем трапився під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, тому Позивачу роботодавець ПрАТ «ІНГЗК», зобов`язаний відшкодувати спричинену втратою здоров`я моральну шкоду, правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, та не може погодитись з доводами сторони відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з настанням нещасного випадку під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Так, суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, врахував конкретні обставини справи, факт настання нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків, фізичні та моральні страждання позивача, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком з 19.04.2023 року - 20 % безстроково, а також вину самого позивача у невиконанні вимог інструкції з охорони праці, визначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 80000 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року задоволена апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 у справі №160/8825/23 скасовано, ухвалено нове рішення, яким задоволені позовні вимоги та визнано незаконною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці в частині призначення повторного соціального розслідування нещасного випадку, який стався 05 лютого 2022 року об 11.00 годин з ОСОБА_1 та злюов`язано призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 спеціальною комісією в іншому складі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, визначений розір не призведе до надмірного збагачення позивача, судом враховано конкретні обставини по справі, обсяг фізичних і моральних страждань позивача, які останній переносить у зв`язку із настанням нещасного випадку на виробництві, відсутність вини відповідача чи непов`язаність нещасного випадку із здійсненням трудових обов`язків відповідачем не доведена належними і допустимими доказами, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року не є доказом відсутності вини відповідача, або доказом відсутності нещасного випадку, який стався з позивачем 05 лютого 2022 року на підприємстві відповідача, тому колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги і законних підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2024 року.

Головуючий:

Судді: