ЄУН №337/2559/22
Провадження № 2/337/30/2024
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

08 лютого 2024 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Прядко Д.В., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист прав,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти за договором позики (розпискою) від 05 січня 2021 року в сумі 3817,64 доларів США , з яких: 3000,00 доларів США сума основної заборгованості, 810,00 доларів США відсотки за користування позикою, 7,64 доларів США 3% річних за період з 06.07.2022 року по 05.08.2022 року. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2022 року, головуючим суддею визначено Мальованого В.О.

Ухвалою судді від 18 серпня 2022 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням від 12 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 3810 доларів США, з яких: основна сума боргу 3000 доларів США, відсотки за користування позикою 810 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1393 гривні 25 копійок. В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 гривень, відмовлено.

14 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді від 18 квітня 2023 року ОСОБА_2 поновлено строк звернення із заявою про перегляд заочного рішення. Призначено судовий розгляд за його заявою.

Ухвалою судді від 24 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 від 21 квітня 2023 року про допуск до участі у справі в якості представника ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 03 травня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення від 12 жовтня 2022 року. Справу призначено до нового розгляду, який ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11 травня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 відчужувати свою частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 29 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Михалевич І.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою судді від 29 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Михалевич І.М. про надання дозволу на проведення трансляції судових засідань у справі в мережі Інтернет на «YouTube» каналі «Судова влада України».

29 травня 2023 року та 07 червня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Михалевич І.М. подала клопотання за змістом яких просила провести судову почеркознавчу експертизу розписки від 05 січня 2021 року.

01 червня 2023 року, 07 червня 2023 року відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просив:

визнати правочин звернення ОСОБА_1 до суду з неналежним доказом (борговою розпискою), як зловживання правом та недійсним;

припинення дії, яка порушує право шляхом відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 за «недоказаністю» та недоведеністю.

Ухвалою судді від 08 червня 2023 року відмовлено у звільненні ОСОБА_2 від сплати судового збору, та встановлено додатковий строк для сплати судового збору за зустрічним позовом.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист прав, який об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Прийнято рішення пор розгляд справи порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді від 14 червня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Михалевич І.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою судді від 15 червня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Михалевич І.М. про витребування доказів «… з ПФУ розгорнуту довідку щодо доходів та з податкової щодо сплати податків з зазначених доходів. Судові витрати пов`язані з призначенням експертизи ОСОБА_1 ».

Ухвалою судді від 22 червня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Михалевич І.М. про надання дозволу на проведення трансляції судових засідань у справі в мережі Інтернет на «YouTube» каналі «Судова влада України».

Ухвалою суду від 27 червня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Мальованого В.О. Цивільну справу ЄУН №337/2559/22 (провадження №2/337/941/2023) передано до канцелярії Хортицького районного суду м. Запоріжжя для вирішення питання про призначення іншого судді для розгляду цієї справи в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2023 року, головуючим суддею визначено Бредуна Д.С.

Ухвалою судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредуна Д.С. від 29 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист прав. Призначено розгляд справи спочатку в підготовчому засіданні.

24 липня 2023 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечував щодо її задоволення. Вказав, що подання зустрічного позову такого характеру направлене на обмеження права ОСОБА_1 , і факт звернення до суду не може бути предметом судового розгляду. Вважав, що поведінка ОСОБА_2 направлена на затягування розгляду справи і є зловживанням правами.

24 липня 2023 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження за зустрічним позовом згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, посилаючись на практику Верховного суду, що дії особи на звернення до суду не може бути предметом судового розгляду.

Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача за первісний позовом ОСОБА_2 про «залучення в якості законного представника Державу України в особі правозахисника, громадського діяча та журналіста ОСОБА_3 ».

17 жовтня 2023 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав:

заяву про виправлення помилки в ухвалі суду від 05 вересня 2023 року;

клопотання про залучення «Держави України в особі правозахисника, громадського діяча та журналіста ОСОБА_3 » в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору;

заяву про відвід судді Бредуна Д.С.; заяву про зупинення провадження у справі до закінчення «воєнного стану та у зв`язку з проведенням медіації».

Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Бредуна Д.С.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про залучення «Держави України в особі правозахисника, громадського діяча та журналіста ОСОБА_3 » в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі через воєнний стан та у зв`язку з проведенням медіації.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про виправлення помилки в ухвалі суду від 05 вересня 2023 року.

19 грудня 2023 року на електронну пошту суду від відповідача ОСОБА_2 надійшли клопотання і заяви:

заява про відвід судді Бредуна Д.С.;

клопотання про залучення до матеріалів справи тексту Конституції України на 50 аркушах для дослідження під час розгляду справи та при вирішенні процесуальних питань;

клопотання про залучення в якості представника ОСОБА_2 громадянина України ОСОБА_3 ;

клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору «Держави України в особі правозахисника, громадського діяча та журналіста ОСОБА_3 »;

клопотання про виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

клопотання про витребування від мобільного оператора зв`язку «МТС» інформації про вхідні і вихідні зв`язки позивача ОСОБА_1 на номери відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 ;

клопотання щодо проходження ОСОБА_9 (детектора брехні) з боку позивача ОСОБА_1 ;

Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Бредуна Д.С., залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 про залучення «Держави України в особі правозахисника, громадського діяча та журналіста ОСОБА_3 » в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про залучення з підстав договірних відносин в якості його представника громадянина України ОСОБА_3 .

Крім того, ухвалою суду протокольної форми від 08 лютого 2024 року відмовлено в заяві ОСОБА_2 про «використання в якості доказу у справі» тексту Конституції України.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник адвокат Прядко Д.В. наполягали на закритті провадження за зустрічним позовом, оскільки, на їх переконання, факт звернення до суду не може бути предметом судового розгляду. Щодо допиту свідків зі сторони відповідача заперечували, оскільки вважали такі показання неналежними доказами. Інформацію від мобільного оператора зв`язку про дзвінки позивача вважали такою, що не стосується предмета доказування. Щодо надання пояснень за допомогою поліграфу (проходження поліграфічної експертизи) позивач ОСОБА_1 заперечив. За таких обставин вважали, що всі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду вчиненні в повному обсязі, просили закрити підготовче провадження і призначити справу до розгляду по суті. Проти будь-яких відкладень підготовчого засідання категорично заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому засіданні наполягав на задоволенні його клопотань про витребування інформації від мобільного оператора зв`язку про дзвінки позивача ОСОБА_1 , про проходження ОСОБА_1 поліграфу (детектора брехні), про виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . Щодо розгляду справи без допиту свідка ОСОБА_7 погодився. Також просив відкласти судовий розгляд для консультацій з його представником, в тому числі, щодо уточнення або зміни позовних вимог. Інших клопотань, які необхідно розглянути в цьому засіданні не має.

Заслухавши заяви, клопотання і позиції учасників, вивчивши матеріали справи, за результатами підготовчого засідання суд приходить до такого.

Сторонам у справі та окремо позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 роз`яснювалось, що завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу (п.1 ч.1 ст. 189 ЦПК України). У підготовчому засіданні суд: у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви (п.3 ч.2 ст. 197 ЦПК України).

За змістом п.2 ч.2, ч.3 ст. 49 ЦПК України позивач до закінчення підготовчого засідання вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову.

Також позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 за його клопотаннями надавався час і можливість в ході підготовчого провадження для консультації з його представником (представниками) щодо вирішення питань зміни позовних вимог, для чого в судових засіданнях оголошувались перерви.

Протягом підготовчого провадження, яке після розгляду справи спочатку тривало більше шести місяців, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не змінив предмет та підстави свого позову, і за результатами розгляду справи просив суд:

«визнати правочин звернення ОСОБА_1 до суду з неналежним доказом (борговою розпискою), як зловживання правом та недійсним»;

«припинення дії, яка порушує право шляхом відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 за «недоказаністю» та недоведеністю».

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України із урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Згідно із частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 1 статті 6 та статтею 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява №326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», №8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 провадження № 12-204гс19 зазначила, що судовий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом звернення із окремою позовною заявою, оскільки спосіб гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

ЄСПЛ зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Де Жуфр да ла Праделль проти Франції» ((De Geouffre de la Pradelle v. France) від 16.12.1992, заява №12964/87).

Натомість, згідно ч.2 ст. 174, ст. 178 ЦПК України, заперечення проти позову викладаються у такій заяві по суті справи, як відзив на позовну заяву (відзив), але ніяк не у зустрічній позовній заяві, яка повинна бути позовом, взаємопов`язаним з первісним, і спільний розгляд яких є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч.2 ст. 193 ЦПК України).

Оцінюючи такі обставини, суд вважає, що не можуть бути предметом розгляду у суді у жодному провадженні, в тому числі в порядку цивільного судочинства, позовні вимоги про оспорення права звернення до суду (про визнання недійсним правочину звернення до суду з позовом, та припинення порушення права шляхом відмови у задоволенні позову). До аналогічних висновків прийшов також і Верховний суд у Постанові від 15 липня 2020 року (справа ЄУН №333/3872/15-ц, провадження 61-38355 св18).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 надавалось достатньо часу для вирішення питання зміни позовних вимог (зміни предмету або підстав позову), і не вчинення ним таких дій до моменту закриття підготовчого провадження, що було б належною для цього стадією, суд вважає за необхідне закрити провадження за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Щодо заявлених клопотань ОСОБА_2 слід зазначити таке.

Питання призначення у справі судової почеркознавчої експертизи розписки від 05 січня 2021 року, підлягає відкладенню до стадії дослідження письмових доказів, в тому числі і оригіналу розписки від 05 січня 2021 року.

Заява про виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 формально відповідає статті 91 ЦПК України, подана на належній стадії процесу і підлягає задоволенню для забезпечення можливості доведення позицій сторонами. Доказове значення пояснень таких свідків буде встановлено після їх допиту.

При цьому суд враховує позицію ОСОБА_2 , який не наполягав на допиті свідка ОСОБА_7 , з урахуванням її попереднього перебування в судових засіданнях у справі.

Клопотання про витребування від мобільного оператора зв`язку інформації про вхідні і вихідні з`єднання позивача ОСОБА_1 на номери відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 77, 84 ЦПК України задоволенню не підлягає, оскільки на переконання суду така інформація не стосуються предмета доказування у справі про стягнення грошових коштів за договором позики, і не може бути належним для цього доказом.

Також не підлягає задоволенню і клопотання ОСОБА_2 щодо проходження Поліграфу (детектора брехні) з боку позивача ОСОБА_1 , оскільки сучасний стан розвитку технологій надає висновкам поліграфу лише рекомендаційний характер, та при цьому, згідно статті 234 ЦПК України, сторону у справі можливо допитати в якості свідка лише за її добровільної згоди. Позивач ОСОБА_1 заперечив проти такого допиту, а тому схожий за суттю до допиту в якості свідка, допит за допомогою поліграфу, є неможливим.

Відповідно до пояснень позивача ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_2 , інші клопотання, що необхідно вирішити для підготовки справи до розгляду по суті відсутні.

За таких обставин, судом виконано вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, в тому числі:

вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у справі;

визначено дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті;

вирішено питання щодо порядку з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та відповідач, як на підставу своїх заперечень, та порядку дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті;

з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат.

Таким чином, справа належним чином підготовлена для розгляду.

При цьому, подальші відкладення проведення підготовчого засідання призведе до безпідставного затягування розгляду справи.

Відповідно п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України суд вважає за необхідне закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 247 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження по даній справі.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист прав.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики призначити до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13:10 годину 15 лютого 2024 року в залі судових засідань №4а Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про виклик свідків задовольнити частково.

Встановити наступний порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, а саме: заслухати вступне слово учасників, допитати свідків зі сторони відповідача ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , після чого дослідити письмові докази, вирішити питання щодо призначення почеркознавчої експертизи.

Викликати в судове засідання вищевказаних свідків та попередити їх про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань за статтею 385 КК України та завідомо неправдиві показання статтею 383 КК України.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про витребування інформації у оператора мобільного зв`язку.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі поліграфічної експертизи.

Про місце, дату і час судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала може бути оскаржена в частині закриття провадження за зустрічним позовом, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, і набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали виготовлений 12 лютого 2024 року.

Суддя: Д.С. Бредун