Справа № 496/6099/23
Провадження № 2/496/454/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Трушиної О.І.

за участю секретаря Попової А.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити повністю та розглянути справу без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить справу розглянути без її участі.

Представник третьої особа - Служби у справах дітей Одеської міської ради, у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Верховний Суд України у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 визначаючи поняття предмету спору, зазначив, що це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Позивачем до суду подана позовна заява щодо визначення місця проживання дитини разом з ним, його батьком.

Тобто, предметом спору є місце проживання дитини.

Зазначене вище питання врегульовано статтею 160 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до положень статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначене також кореспондується з положеннями ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», в якій зазначено, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Тобто, після досягнення 14-річного ріку, за відсутності визначених законом обмежень (встановлення опіки, тощо), особа самостійно визначає своє місце проживання.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 11.10.2007 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та на час розгляду справи йому виповнилося 16 років.

Викладене також підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Як було встановлено під час судового розгляду, батьки дитини проживають окремо.

Разом з тим, ОСОБА_5 досяг того віку, з якого має право самостійно обирати собі місце проживання, інвалідності не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, опіка щодо нього не встановлювалась, а отже відсутні передбачені законом підстави для визначення йому місця проживання судом.

Аналізуючи зазначене вище, слід дійти висновку щодо відсутності предмета спору.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Верховний Суд України у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 дійшов висновку, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи викладене, а також те, що дитина, про місце проживання якої вирішується питання, на час розгляду справи досягла чотирнадцяти років, має право самостійно визначати місце свого проживання та з підстав, визначених законом, не обмежена у цьому праві, суд дійшов висновку, що, оскільки відсутній предмет спору, то провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 255, 352-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по цивільній справі № 496/6099/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали суду складено 22.01.2024 року.

Суддя О.І. Трушина