Справа № 510/1376/23
Провадження 2/510/446/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.24 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі Іванової Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що 15.03.2023 р. між нею та відповідачами, у простій письмовій формі, було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , який не був посвідчений нотаріально, але було виконано усі суттєві умови договору. Згодом з`ясувалось, що відповідачі не зареєстрували своє право власності у відповідному державному реєстрі. Таким чином, придбане позивачем майно, було відчужено особами, які не мали на це право, але у зв`язку з тим, що позивач є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в неї майна, передбачені ст. 388 ЦК України, вона просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Златі Д.С. направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: нотаріально не посвідчений договір купівлі продажу від 15.03.2023 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 ; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 ; свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.12.1998 р.; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.04.2022 р.; свідоцтво про народження ОСОБА_3 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 ;, серія НОМЕР_2 від 05.05.1977 р.; свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 07.04.2022 р., спадкова справа № 106/2022; заява ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відмову від спадщини від 07.04.2022 р., спадкова справа № 106/2022; довідка виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 0504 від 22.03.2022 р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68777305 від 07.04.2022 р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 6877310 від 07.04.2022 р.; витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 68777744 від 07.04.2022 р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75443782 від 16.01.2024 р.; паспорт громадянки України ОСОБА_6 , № НОМЕР_3 від 14.05.2018 р.; паспорт громадянина України ОСОБА_3 , серія НОМЕР_4 виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 02.12.1997 р..

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 15.03.2023 позивач домовилась із відповідачами про купівлю квартири АДРЕСА_1 .

В той же день було укладено відповідний договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивач передала відповідачам обумовлену суму грошей, а відповідачі надали позивачу об`єкт нерухомості для вільного користування і володіння.

Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач, через деякий час, запропонувала відповідачам привести домовленість у відповідність до вимог закону, однак з`ясувалось, що відповідачі не зможуть надати нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно, оскільки частини квартири на праві власності належала померлому ОСОБА_4 , його син, відповідач по справі, ОСОБА_3 прийняв спадщину, однак не оформив її та не зареєстрував своє право власності у відповідному реєстрі.

Про існування цих обставин, позивачу нічого не було відомо, оскільки вона, як добра знайома відповідачів знала, що саме відповідачі є власниками цієї квартири.

Таким чином, на момент укладання договору, тобто на 15.03.2023 р., відповідачі не мали право відчужувати даний об`єкт нерухомості, тому придбане позивачем майно було відчужено особами, які не мали на це право.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивач передала продавцям обумовлену суму коштів, а продавці передали позивачу нерухоме майно та ключі від нього.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам була передана обумовлена сума грошей, а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідачі жодного разу не висували вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечували проти визнання права власності за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши її у відповідачів, які фактично не мали права її відчужувати на той період, оскільки ОСОБА_3 , прийнявши спадщину, не оформив її, та не зареєстрував своє право власності у відповідному реєстрі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 328, 330, 388, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін