Справа № 139/41/24
Провадження № 2/139/20/24
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

29 січня 2024 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и л а:

Від представника позивача адвоката Крушинської Антоніни Андріївни 22 січня 2024 року до суду поштою надійшла вказана позовна заява. Предметом позову є розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 листопада 1996 року у Вінницькому міському відділі РАГС, із громадянином Йорданії. Підставою для такого позову названо обставину, що подружжя спільних дітей не має і що відповідач не підтримує зв`язок із позивачем, що спільне господарство між сторонами не ведеться, що шлюб набув формальних ознак. Останнім відомим місцем проживання відповідача зазначено с. Бахтин Могилів-Подільського (раніше Мурованокуриловецького) району Вінницької області.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було витребувано від компетентного органу інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. Крім того, на задоволення клопотання представника позивача, поданого разом з позовом, інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача було витребувано з управління ДМС у Вінницькій області.

Відповідно до інформацій Мурованокуриловецької селищної ради (орган реєстрації місця проживання за останнім, вказаним позивачем, відомим місцем проживання відповідача) та УДМС у Вінницькій області (орган обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання у Вінницькій області), інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 відсутня, зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання у Вінницькій області він не значиться.

Крім того, відповідно до відкритої, а суддям, відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», з повним доступом, інформації, що міститься Єдиному державному реєстрі судових рішень, ОСОБА_1 уже вчетверте звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовом про розірвання шлюбу. Так, згідно судових рішень за №№ 101633084 та 102504039 у справі № 139/932/21 (провадження № 2/139/311/21), останнім відомим місцем реєстрації ОСОБА_2 було зазначено Йорданію.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що у відповідності до правил ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) сторін- фізичних осіб, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до доданих до позовної заяви копій свідоцтва про одруження, паспорта позивача та тимчасової посвідки на проживання ОСОБА_2 , позивач є громадянкою України, а відповідач - громадянином Йорданії.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

В ст. 497 ЦПК України зазначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 згаданого Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

В той же час, з додатків до позовної заяви вбачається, що відповідач є громадянином Йорданії. Відповідно до відмітки у тимчасовій посвідці на проживання серії НОМЕР_1 , термін її дії закінчився 26 серпня 2000 року. На виконання вимог ч. 5 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців» в редакції 1994 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний був виїхати з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Відповідно до ст. 110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч. 2 і 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення.

Однак, такої угоди для визначення підсудності до матеріалів позову не надано. Також не надано доказів, що на території України відповідач має місце проживання, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення.

У разі, якщо позивачем буде доведено наявність обставин, за яких підсудність даної справи про розірвання шлюбу належить Мурованокуриловецькому районному суду Вінницької області, сповіщення відповідача повинно здійснюватися у рамках міжнародної співпраці.

Вважаю за доцільне висловити позицію щодо доданого до позовної заяви Акту про проживання без реєстрації місця проживання від 29 січня 2022 року.

Не надаючи оцінку такому документу як доказу, слід зазначити, що він не узгоджується із законодавством про правовий статус іноземців в Україні і нормативним актам про інститут прописки, які діяли на території України на час, зазначений у ньому.

За таких обставин, неможливий подальший рух позовної заяви. Позивачу слід надати термін для усунення недоліків.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви терміном у сім днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Недоліків позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання суду документів, що підтверджують підсудність справи Мурованокуриловецькому районному суду чи будь-якому іншому національному суду (наприклад, договір між сторонами).

Якщо позивач усуне всі недоліки, вказані у цій ухвалі, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У відповідності до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 29 січня 2024 року.

Суддя: ___________