Справа №:2-1466/2010
Провадження №: 6/755/1797/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. вивчивши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюк Назара Васильовича про звернення стягнення на майнові права, стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», боржник - ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и л а:

20.08.2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюк Назара Васильовича про звернення стягнення на майнові права, стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», боржник - ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали вказаного подання, приходжу до висновку про те, що зазначене подання має бути повернуте заявнику без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 183 ЦПК України:

1. Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

2. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

4. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Згідно ч. 6 ст. 14 ЦПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Ураховуючи, що в порушення ч. 1 ст. 183 ЦПК України в поданні приватного виконавця не вказані відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заявника, подання приватного виконавця підлягає поверненню заявнику без розгляду відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Крім того, із матеріалів подання вбачається, що на підтвердження виконання положень абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України до нього додано копії фіскальних чеків, накладних та описи вкладення у цінний лист на ім`я стягувача і боржника.

Разом з цим, із вказаних документів вбачається, що приватний виконавець направив іншим учасникам справи виключно текст подання на 4 арк. без додатків до нього, які приватний виконавець подав до суду, що підтверджується описами вкладення у цінний лист щодо направлення подання на 4 арк., та накладними, у яких зазначена вага відправлення - 0,036 кг., що явно не відповідає масі подання з додатками, яке надійшло до суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У параграфі 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розділ VI ЦПК України врегульовує розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Отже, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідними поданнями, направленими на виконання ст. 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення.

Верховний Суд вважає, що формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Така правова позиція висловлена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц (провадження № 61-17011сво19).

За змістом положень ч.ч. 2,4 ст. 183 ЦПК України письмову заяву (клопотання, заперечення) суд повертає заявнику без розгляду, якщо її подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті.

Вимога про надання доказів надіслання заяви, скарги, клопотання чи заперечення (надання) іншим учасникам справи (провадження) стосується подання таких на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділи VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України).

Установивши, що приватний виконавець звернувшись до суду із даним поданням про звернення стягнення на майнові права, не додав до нього доказів надіслання (надання) документів, що додаються до подання іншим учасникам справи, суддя вважає, що відповідне подання підлягає поверненню заявнику без розгляду також і з цієї підстави.

Навіть у разі установлення положеннями ЦПК України негайно порядку розгляду судом подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця, інші учасники справи не повинні бути позбавлені процесуального права на інформацію про подані державним чи приватним виконавцем до суду подання чи інші звернення.

Також суд зазначає наступне щодо питань порядку подання доказів, які передбачені положеннями ст. 83 ЦПК України.

Стаття 83 ЦПК України «Подання доказів» розміщена в параграфі 1 «Основні положення про докази» глави 5 «Докази та доказування», відповідно до якої копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Таким чином, положення ст. 83 ЦПК України, зокрема щодо можливості не надання підтверджень надсилання (надання) копій доказів іншим учасникам справи, не стосуються порядку прийняття заяв з процесуальних питань, який окремо регламентовано ст. 183 ЦПК України, а лише доказів, а отже не підлягають застосуванню.

Положеннями ст. 183 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок заявника надати докази надіслання (надання) заяви, скарги, клопотання чи заперечення іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відсутність попереднього направлення іншим учасникам справи документів, що додаються до подання на підтвердження його вимог, є порушенням завдань цивільного судочинства щодо справедливого та неупередженого розгляду і порушенням принципу здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності.

Поскільки суд встановив, що подання приватного виконавця подано без додержання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 183 ЦПК України в частині зазначення відомостей про наявний електронний кабінет заявника та необхідності надання суду доказів про надсилання (надання) документів, що додаються до подання іншим учасникам провадження, подання про звернення стягнення на майнові права має бути повернуто заявнику без розгляду на підставі положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 183, 259-261, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюк Назара Васильовича про звернення стягнення на майнові права, стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», боржник - ОСОБА_1 - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 28.08.2024 року.

Суддя -