Справа № 136/1896/23
провадження № 2/136/425/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судових засідань Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

17.01.2024 разом із відзивом представник відповідача - адвокат Бойко А.М. подав до суду клопотання про закриття провадження у даній справі, мотивуючи тим, що 05.10.2022 ОСОБА_2 придбав за власні кошти транспортний засіб марки HYUNDAI, Модель: TUCSON, 2008 року випуску, який згідно з договором купівлі - продажу №6541/2022/3575287 транспортного засобу від 28.12.2022, відчужив ОСОБА_3 , відтак право власності на транспортний засіб, який є предметом спору припинено 28.12.2022, отож на час пред`явлення даного позову до суду відсутній предмет спору, що в силу вимог ст..255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримав, просив суд його задовольнити з підстав наведених у ньому.

У підготовче судове засідання сторони та представник позивача не з`явились, будучи належним чином повідомленими.

Як слідує зі змісту позову позивач просив про розгляд справи за його та представника відсутності.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення підготовчого судового засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що сторони спору перебували у шлюбі з 14.02.2014, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що було вчинено актовий запис за №248.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 04.03.2023.

Відповідно до відомостей наданих Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Вінницькій області (Філія ГСЦ МВС) (РЦС ГСЦ МВС у Вінницькій області) від 30.11.2023 за №31/2-4653 встановлено, що за громадянином ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб HUNDAI TUCSON НОМЕР_1 (2008 року випуску), сірого кольору, VIN НОМЕР_2 , дата реєстрації 05.10.2022, місце реєстрації ТСЦ №6541. Вказаний транспортний засіб 28.12.2022 перереєстровано у тому ж територіальному сервісному центрі на ОСОБА_3 .

Зі змісту позову слідує, що на вирішення суду позивач ставить вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1 , користь грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу HUNDAI TUCSON НОМЕР_1 (2008 року випуску), вказуючи, що він набутий був у шлюбі, є спільною сумісною власністю їх як подружжя, утім відчужений був без її згоди, тому вона в силу норм СК України вона має право на компенсацію частки його вартості.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Аналогічні положення викладено в ст. 369 ЦК України та ст. 65 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Пунктом 30 Постанови ПВС України N 11 від 21.12.2007 року оговорено, про рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таких висновків притримується Верховний Суд, зокрема в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року по справі № 545/2396/20 (провадження № 61-4894св22).

Як роз`яснив абзац 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.11.2007 року N 11 - вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З огляду на викладене, розмір компенсації за належну частку у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з подружжя може бути предметом спору.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, відсутній предмет спору.

При цьому, суд враховує, що відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а в свою чергу відсутність предмета судового розгляду тягне за собою припинення провадження у справі. Тобто за відсутності спору сторін щодо відповідних прав та обов`язків і відсутності з боку жодної із сторін дій, які свідчать про наявність між ними неврегульованих спірних питань, маються підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме у разі відсутності предмета спору.

Оскільки позивач ініціювала вимоги про компенсацію грошових коштів за відчуження майна у вигляді транспортного засобу, вказуючи, що він належав до спільної сумісної власності їх як подружжя, однак відчужений без її згоди, відповідачем протилежного суду не доведено, відтак між сторонами цього спору наявний спір щодо відповідних прав та обов`язків, існують обставини, які свідчать про наявність між сторонами неврегульованих спірних питань, які підлягають з`ясуванню судом у ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.255, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН