ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2072/24 Справа № 212/6857/23 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/6857/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Заборський Олександр Валентинович, та відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року, яке ухвалено суддею Колочко О.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 листопада 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (надалі ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг") про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем, та 28 років працює різальником гарячого металу в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

05 травня 2023 року о 19:02 годині з позивачем стався нещасний випадок, і за наслідками даного нещасного випадку складено Акт форми Н1, та нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

У зв`язку з вищезазначеним нещасним випадком, негативною динамікою та прогресуючого перебігу травми, ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності з 30 серпня 2023 року по 01 вересня 2024 року, та друга група інвалідності по трудовому каліцтву.

Згідно рекомендацій МСЕК, позивач потребує постійного стороннього догляду, медикаментозного лікування, ВМП, спеціального медичного догляду, катетер Пеццера, сидіння для ванни стілець туалетний, протипролежневу подушку, коляску кімнатну, прогулочну, столик прикроватний, санаторно-курортне лікування у супроводі за висновком ЛКК, памперси.

Зазначив, що позивач втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійні захворювання, внаслідок нещасного випадку, при виконанні робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві відповідача. Внаслідок нещасного випадку істотно погіршився психологічний аспект життя позивача, через хворобу позивач не може слідкувати за побутом вдома, обходити себе, самостійно виконувати будь-які дії у господарстві, все це доводиться робити його дружині і дітям, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих.

На час звернення до суду із позовом, позивач не може пересуватися самостійно, а тільки за допомогою рідних. У пересуванні позивачу допомагає малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що негативно відображається на його психологічному стані. З метою уникнення подальшого прогресування хвороби, попередження розвитку більш тяжких ускладнень, які дуже часто виникають при загостренні травм, та для покращення емоційного стану позивачу потрібно активно підтримувати своє здоров`я.

Зазначив, що життя позивача змінилося назавжди, його повна реабілітація неможлива, і перспектива в майбутньому переносити ще сильніший біль та незручності, постійно проходити лікування спричиняє позивачу моральні страждання.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 435 500,00 грн., яку просив стягнути з відповідача без урахування податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 250 000 гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 гривень.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 2 500 гривень.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Заборський О.В., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок травмування, змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, кульгає на праву ногу, відчуває постійний біль у правій нозі при ходьбі та використовує тростину, нога при незначному навантаженні набрякає, що не дає змогу носити нормальне зручне взуття.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що визнання нещасного випадку таким, що пов?язаний з виробництвом, не призюмує вину роботодавця, внаслідок чого не можна покладати на відповідача обов`язок з відшкодування позивачеві завданої моральної шкоди. При цьому, наполягає на тому, що позивач був ознайомлений із маршрутом пішохідного руху, однак не дотримався вимог нормативних актів з охорони праці. Визнання нещасного випадку таким, що пов?язаний з виробництвом, є підставою для виплати потерпілому страхової виплати, а не тягне за собою покладення на роботодавця обов?язку із відшкодування моральної шкоди.

На думку відповідача, факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, зокрема в справі відсутні докази, які підтверджують психологічний стан потерпілого, розмір моральної шкоди, що визначений судом до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача.

Відзив на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Заборського О.В., який підтримав апеляційну скаргу позивача та просив її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу відповідача, як необґрунтовану, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - адвоката Гамей В.В.. який підтримав апеляційну скаргу відповідача та просив її задовольнити, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги, як позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Заборський О.В., так і відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, і, станом на 05 травня 2023 року, працював на посаді різальника гарячого металу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 12-14). Відомості про звільнення ОСОБА_1 з підприємства відповідача суду не надані.

Згідно копії Акту від 16.05.2023 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 05 травня 2023 року о 19:02 годині, встановлено, що безпосередньо на початку правого холодильника (відмітка «0»), який розташовано в становому прольоті дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2 прокатного департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з різальником гарячого металу ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав закритий оскольчастий перелом зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки. Гемартроз правого колінного суглобу. Больовий синдром. Згідно Класифікатора вищевказана травма відноситься до категорії тяжка (а.с. 9-11).

Відповідно до п.7 Акту встановлено, що нещасний випадок з різальником гарячого металу дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Згідно п. 5 вказаного Акту встановлено, що видом події є падіння потерпілого під час пересування, а також вказані причини: основна організаційна: невиконання вимог інструкцій з охорони праці; супутні організаційна: невиконання посадових обов`язків.

Вказаним Актом встановлено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці є: ОСОБА_1 , різальник гарячого металу дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який не піклувався про власну безпеку та здоров`я, а також при пересуванні по території підприємства не користувався перехідним містком та пішохідною доріжкою, чим порушив вимоги п.п.1.2.4, 1.6.1 «Інструкції з охорони праці для різальника гарячого металу, різальника гарячого металу (бригадира), сортопрокатного цеху №2» ОП.082.05.22; ОСОБА_3 , старший майстер основної виробничої дільниці дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2 прокатного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який не забезпечив виконання термінових заходів з надання допомоги постраждалому та не контролював виконання підлеглим персоналом вимог нормативних актів з охорони праці і посадових інструкцій, чим порушив вимоги п.п. 6.2.21, 6.2.31 «Посадової інструкції старшого майстра основної виробничої дільниці дрібносортного стану 250-4 сортопрокатного цеху №2» ПІ 082.1222.2.049.

30 серпня 2023 ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності з 30 серпня 2023 року по 01 вересня 2024 року, встановлена друга група інвалідності з 30 серпня 2023 року до 01 вересня 2024 року, з переоглядом 01 серпня 2024 року, у зв`язку з трудовим каліцтвом, з ураженням ОРА, визначені потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, ВМП, палиця, милиці. санаторно курортне лікування. Також вказано, що ОСОБА_1 протипоказані всі види праці в звичайних умовах виробництва, що підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12 ААА №121977 від 30 серпня 2023 року, серії 12ААГ №555057 від 30 серпня 2023 року (а.с.6-7).

У зв`язку з отриманою травмою ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого (а.с.24).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язано з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з отриманою травмою. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований стійкий дистабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

В даному випадку, позивачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами доведено, як факт ушкодження його здоров`я на виробництві при виконання трудових обов`язків, так і завдання йому у зв`язку з цим моральної шкоди.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачеві ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманої позивачем травми, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 60% та визнання людиною з інвалідністю другої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.

Отже, з урахування того, що позивачу ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 65% та визнано людиною з інвалідністю другої групи, що безумовно тягне за собою зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди (250 000,00 грн.) відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг, як позивача, так і відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Заборський Олександр Валентинович, та відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2024 року.

Головуючий:

Судді: