Єдиний унікальний номер 722/192/24
Номер провадження 2-н/722/15/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

13 лютого 2024 року м.Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгурян С.В., отримавши заяву представника за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» Савельєвої Вікторії Юріївни про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2024 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області поштовим зв`язком надійшла заява, за підписом представника за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» Савельєвої В.Ю., в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступних підстав.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу містяться у ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Встановлено, що на підтвердження повноважень представника (підписанта), до поданої заяви додано копію довіреності №29/12-2023/96 від 29.12.2023, виданої директором ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» Бєляєвим С.М. на провідного фахівця Відділу розрахунків Департаменту врегулювання заборгованості та розрахунків ОСОБА_2 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зроблено запис про керівника ОСОБА_3 , який підписав довіреність.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Як визначено у правовій позиції Великої палати Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20, 29 грудня 2019 року набрав чинності Закон № 390-IX, згідно з яким частину третю статті 58 ЦПК України викладено у новій редакції: «Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.».

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що, починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Частина третя статті 58 ЦПК України у редакції Закону № 390-ІХ передбачає за правилами самопредставництва можливість участі юридичної особи у справі через її працівника. Однак він має бути уповноваженим діяти від імені цієї особи або за законом, або за статутом чи положенням, або за трудовим договором (контрактом). А підписант не надав суду ніяких підтверджень того, що коло його трудових (посадових) обов`язків охоплює можливість діяти від імені заявника у суді за правилами самопредставництва. Тому він не може на підставі довіреності, у якій є перелік повноважень представника, здійснювати згідно з частиною третьою статті 58 ЦПК України у редакції Закону № 390-IX самопредставництво юридичної особи, підписуючи заяву.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Ураховуючи наведене, оскільки підписантом (представником ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» Савельєвою В.Ю.) до матеріалів заяви не додано належних доказів на підтвердження, що коло її трудових (посадових) обов`язків охоплює можливість діяти від імені заявника у суді за правилами самопредставництва, а тому у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 163, 165, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою представника за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» Савельєвої Вікторію Юріївни про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Копію ухвали направити заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя С.В.Унгурян