ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1388/24 Справа № 173/1414/23 Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д.,Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Бурхан С.М.),

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № від 17.06.2021 року в розмірі 132864,79 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 86614,81 грн., заборгованість по річним процентам 15,51 грн., заборгованість по щомісячним процентам 46234,47 грн., та судові витрати.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Таскомбанк заборгованість за кредитним договором № від 17.06.2021 року у розмірі 132 864 грн. 79 коп.: 86 614,81 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 15,51 грн. - заборгованість по річним процентам; 46 234, 47 грн. - заборгованість по щомісячним процентам.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Таскомбанк сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, місцевим судом не у повному обсязі з`ясовано обставини, які мають значення для справи.

Мотивує скаргу тим, що у період з 25.05.2022 року позивач не мав включати відсотки за кредитним договором та щомісячні відсотки до розрахунку та, відповідно включати цю суму до позовних вимог.

Також наголошує на тому, що дії Банку про надання інформації підпадають під статтю 19 «Про захист прав споживачів».

Наголошує на тому, що на даний час не може виконувати обов`язки по оплаті кредитів відповідно до взятих на себе зобов`язань.

ОСОБА_1 просила рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Від представник АТ «Таскомбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він наголошує на тому, що постанова НБУ на яку посилається апелянт не містить жодної заборони та обов`язку банку зупинити нарахування відсотків по кредитним договорам.

Також вказує на те, що Банк не брав на себе обов`язок припинення нарахування відсотків по кредитним договорам.

Представник Банку просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 132684,79 гривень, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні (2481*100=248100).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що, 17.06.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 86 614,81 грн. строком на 48 місяців. Умовами договору передбачено сплату процентів у розмірі 2,49 % - щомісячні проценти та 0,01 % - річні проценти. Також сторони узгодили графік повернення кредиту щомісячними платежами.

18.06.2021 року право вимоги за кредитним договором відступлені АТ Таскомбанк на підставі договору факторингу №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. Про що 17.06.2021 року було письмово повідомлено позичальнику, що підтверджується її підписом на повідомленні про відступлення прав вимог.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 18.04.2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № від 17.06.2021 року становить 132 864, 79 грн.:

86 614,81 грн. - заборгованість по тілу кредиту;

15,51 грн. - заборгованість по річним процентам;

46 234, 47 грн. - заборгованість по щомісячним процентам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка не повернула своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.207ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах,у листах,телеграмах,якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно ч. 1 ст 12 цього ж Закону у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості.

Крім того, даним законом також встановлюється черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, 17.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір № від 17.06.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія "Центр фінансових рішень» надало, а відповідачка отримала кредит в сумі 86 614,81 грн. строком на 48 місяців. Умовами договору передбачено сплату процентів у розмірі 2,49 % - щомісячні проценти та 0,01 % - річні проценти. Також сторони узгодили графік повернення кредиту щомісячними платежами.

07.10.2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, з пункту 3 якого вбачається, що первісний кредитор протягом кожного робочого дня передає захищеними каналами зв`язку Новому кредитору дані по позичальнику, за яким згідно даного Договору відбувається відступлення прав вимоги, та які було оформлені первісним кредитором.

17.06.2021 року ОСОБА_1 під підпис була ознайомлена з повідомлення про відступлення прав вимог за укладеним кредитним договором (а.с.8).

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тобто, відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором АТ «Таскомбанк», а доводи апеляційної скарги останнього щодо недоведення позивачем наявності у нього права вимоги, колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Як вбачається з наданих позивачем до суду першої інстанції доказів, достовірність та належність яких не спростована відповідачкою , в рамках Договору № від 17.06.2021 року, позичальником було отримано грошові кошти у розмірі 86614,81 грн. та, у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх обов`язків щодо повернення кредиту, остання має непогашену заборгованість перед АТ «Таскомбанк» у розмірі 132864,79 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача зазначеної заборгованості за кредитом.

Отже, встановивши, що ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор), правонаступником якого є позивач АТ «Таскомбанк» (новий кредитор), виконав умови договору, який був підписаний відповідачкою суд першої інстанції, взявши до уваги наведені обставини, а також те, що відповідачка порушила умови договору, не погашав щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів, у визначений строк, допустив заборгованість щодо повернення кредиту, дійшов законного та обґрунтованого висновку про обґрунтованість позову та задовольнив його.

Доводи апеляційної скарги, що Банк не мав права нараховувати відсотки за період з 24.02.-30.04.2022 року згідно постанови НБУ № 23 від 25.02.2022 року є безпідставними, оскільки, згідно даної постанови заборонялось кредитором нараховувати штрафні санкції по кредитом, тобто за прострочені платежі, відсотки за користування коштами продовжували нараховуватись, що відповідає наданій відповідачкою роздруківкою з сайту Банку, на яку остання посилалась у скарзі.

Також слід зазначити, що доводи скарги, стосовно не згоди з наданою інформацією по кредиту суд не приймає, оскільки ОСОБА_1 даний кредитний договір у судовому порядку недійсним не визнавався.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т,В. Космачевська