Єдиний унікальний номер судової справи: 477/190/24
Номер провадження 22-ц/812/1566/24 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в її інтересах, адвокатом Набоковою Ольгою Геннадіївною

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2024 року, ухваленого під головуванням судді - Семенової Л.М., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі - ТОВ «Бізнес Позика») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Бізнес Позика», було укладено електронний Договір про надання кредиту № 446311-КС-001, який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Вказаний договір підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 37 000 грн на платіжну картку строком кредитування 24 тижнів, зі сплатою фіксованою процентною ставкою 0,86510654 % за кожен день. Термін дії договору до 15 липня 2022 року.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо сплати кредитних коштів, станом на 09 січня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 89 865,21 грн з яких: 37 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 49 293,86 грн - прострочена заборгованість за процентами та 3 571,35 грн - заборгованість за комісією.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором №446311-КС-001 про надання кредиту від 28 січня 2022 року у розмірі 89 865,21 грн.

01 березня 2024 року представник відповідачки - адвокат Набокова О.Г. подала до суду відзив на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити. Відповідачка заперечує, що кредитний договір №446311-КС-001 є укладеним, а його умови погоджені сторонами.

Так, на думку відповідача, пропозицію укласти договір (оферту) №446311-КС-001 не можна вважати електронним документом. Відсутність накладення електронного підпису підтверджується шляхом перевірки вказаного документу на офіційному сайті Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України за посиланням https://czo.gov.ua/verify.

Позивачем до позовної заяви долучено прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №№446311-КС-001 від 28 січня 2022 року про надання кредиту у електронній формі, втім, вказаний документ також в порушення статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» не містить електронного підпису ОСОБА_1 , тобто відсутні підстави вважати, що відповідачка акцептувала оферту. Відсутність електронного підпису ОСОБА_1 підтверджується шляхом перевірки вказаного документу на офіційному сайті Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України за посиланням https://czo.gov.ua/verify.

Позивач не надав доказів, що особа позичальника була належним чином ідентифікована при реєстрації договору у Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. На договорі вказана послідовність «G-1628», у той же час відсутні докази направлення будь-яких повідомлень відповідачці на мобільний телефон або на її електронну адресу, відсутні відомості про підтвердження ідентифікації з боку відповідачки. Також договір не містить інформації про накладення електронного підпису уповноваженим представником відповідача.

За такого, на думку відповідачки кредитний договір є неукладеним, а тому не може породжувати правових наслідків, зокрема, підстав для нарахування процентів за користування кредитом.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №446311-КС-001 про надання кредиту від 28 січня 2022 року у розмірі 89 865 21 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 37 000 грн, суми прострочених платежів по процентах - 49 293,86 грн, суми прострочених платежів за комісією - 3571,35 грн та 2 422,40 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що Договір №446311-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 28 січня 2022 року, укладений між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 , є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, який відправлено ОСОБА_2 на її номер телефону за допомогою СМС-повідомлення, та вважається таким, що укладений в письмовій формі. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №446311-КС-001 від 28 січня 2022 рокуу сумі 89 865,21 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах якої діяла адвокат Набокова О.Г. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовним вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги, що відсутні будь-які правові підстави вважати, що договір №446311-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) є укладеним, а його умови погоджені сторонами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи № НОМЕР_1 від 06.04.2017, яке видане Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.63).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 січня 2022 року о 16 год. 18 хв. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №446311-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора «G-1628» (а.с.24-26).

При укладенні кредитного договору позичальницю повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені нею у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які зобов`язані будуть повернуті позичальницею разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою позичальнику у кредит.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталася до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася зі всіма умовами такого договору.

Більш того, не дивлячись на своє гарантоване право (п.6) на відмову від договору протягом чотирнадцяти днів з дня його укладення, відповідачка користувалася коштами позивача.

На підставі кредитного договору №446311-КС-001 відповідачкою був отриманий кредит шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 37 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,86510654 фіксованою процентною ставкою за кожен день строком на 24 тижні.

Без реєстрації на сайті товариства та заповнення форми, отримання смс-повідомлення, а також без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» не був би укладений.

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідачка добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.

На підтвердження виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 37 000 грн ОСОБА_1 (позичальнику) на її картковий рахунок, позивачем надано платіжне доручення №33492 від 28 січня 2022 року, з якого вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало кошти на платіжну картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 згідно кредитного договору №446311-КС-001 від 28 січня 2022 року (а.с.62).

Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк» від 26 березня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_2 на яку відповідно виписки 28 січня 2022 року було перераховано грошові кошти від ТОВ «Бізнес Позика» у розмірі 37 000 грн згідно кредитного договору № 446311-КС-001 (а.с.128-129).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в Анкеті клієнта від 23 січня 2024 року зазначено номер банківської картки для перерахунку коштів ОСОБА_1 НОМЕР_2 (а.с.54)

При цьому, відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі номер 4 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Отже, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.

Доказів того, що 28 січня 2022 року на картку № НОМЕР_2 не було перераховано суму у розмірі 37 000 грн відповідачкою не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» кредитного договору № 446311-КС-001 28 січня 2022 року та отримання на підставі вказаного договору кредитних коштів у розмірі 37 000 грн.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість станом на 09 січня 2024 року, яка розрахована до 15 липня 2022 року складає 89 865,21 грн з яких: 37 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 49 293,86 грн - прострочена заборгованість за процентами та 3 571,35 грн - заборгованість за комісією (а.с.34-44).

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що неповернення відповідачкою отриманої суми кредиту є порушенням умов укладеного сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 446311-КС-001 та порушує прав позивача, а тому суд вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 89 865,21 грн заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження укладення ОСОБА_1 28 січня 2022 року кредитного договору з ТОВ «Бізнес Позика» не заслуговують на увагу оскільки спростовуються належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до відзиву на позов та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів, не спростовують обґрунтованих висновків суду та не можуть бути підставою для скасування рішення суду з ухваленням у справі нового про відмову у задоволенні вимог

За таких обставин, апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Набоковою Ольгою Геннадіївною - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 08 листопада 2024 року.