Справа №442/4853/24
Провадження №2/442/1209/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

за участю секретаря судових засідань Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідачки аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову до суду і до досягнення дочкою повноліття.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він з відповідачкою проживали в шлюбі. Однак, їхнє сімейне життя з нею не склалося і 29.08.2016 шлюб між ними було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Від цього шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась проживати разом з ним в АДРЕСА_1 , в будинку, який належить їй на правах власності. Ще до розірвання шлюбу вони з колишньою дружиною понад рік не проживали разом, тобто з 2015 року, і з цього часу їхня дочка ОСОБА_4 проживає виключно з ним та знаходиться на повному його утриманні та він самостійно її виховує. Оскільки відповідачка - мати ОСОБА_4 , повністю самоусунулась від виховання дочки, зловживала алкогольними напоями, аморально себе поводила, де могла не ночувати вдома, та проводити свій нічний час з іншими чоловіками, нецензурно виражалась навіть до своєї малолітньої дочки, що призвело до того, що дочка стала боятись її у стані алкогольного сп`яніння, він забрав всі речі дочки та свої з будинку, де вони спільно проживали. Спочатку винайняв квартиру, а згодом її купив, і вони в цій квартирі на АДРЕСА_1 стали проживати разом з дочкою з 2015 року по теперішній час. 02.12.2016 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було визначено місце проживання дочки ОСОБА_4 разом з ним за цією адресою, і цим рішенням встановлено факт, що мати їхньої дочки ОСОБА_4 , ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, та неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності та не може забезпечувати умови для нормального розвитку своєї дочки. Так, відповідачка з 2015 року ні разу не поцікавилась життям дочки, як йому стало відомо проживає з іншим чоловіком, і взагалі забула про те, що в неї є дочка. Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 протягом понад 9 років не цікавиться життям дочки, не телефонує до неї, не утримує її, не приймає участі в її вихованні, і з тих пір дочка знаходиться на повному його утриманні та він самостійно виховує її. Він звернувся до органу опіки і піклування з метою, щоб останні надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку, однак у зв`язку з тим, що відповідачку неможливо розшукати, та з`ясувати її думку щодо усунення її від батьківських обов`язків, йому було надано Акт обстеження умов проживання, складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.05.2024, згідно якого вбачається, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована разом із ним. Умови проживання задовільні, дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям, та дочку він самостійно виховує згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2016. У зв`язку з тим, що відповідачка протягом 9 років не виконує своїх батьківських обов`язків, злісно ухиляється від утримання та виховання дочки, вважає, що є всі підстави для винесення судом рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Процесуальні дії суду.

Ухвалою судді від 14.06.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 05.08.2024. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради.

Ухвалою суду від 05.08.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 19.08.2024. Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради надати висновок щодо розв`язання спору - про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник позивача адвокат Ловінський Д.В., в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суд про причини неявки.

Представник третьої особи подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з приводу задоволення позову не заперечила, покликаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 16.07.2024 №189 затверджено висновок органу опіки та піклування для подання в Дрогобицький міськрайонний суд про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Судом встановлено:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.08.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 11.06.2009 та зареєстрований Виконавчим комітетом Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №03.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2016 визначено місце проживання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з характеристики учениці 8 класу ліцею №4 імені Лесі Українки Дрогобицької міської ради Львівської області ОСОБА_3 навчається у даному навчальному закладі з 1 класу. Батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 , проживають окремо. Дівчинка проживає х батьком ОСОБА_7 , який відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Батько підтримує постійний зв`язок із школою та класним керівником. Батько завжди цікавиться успіхами дитини в ліцеї. Дотримується рекомендацій вчителя щодо навчання. Мати ОСОБА_6 на зустрічі з класним керівником не приходила та не цікавилася навчанням доньки. У разі виникнення труднощів, на батька можна покластись. Дівчинка завжди доглянута та акуратна. До навчання відноситься добре, має бажання вчитися. Школу відвідує регулярно, пропускає уроки тільки через поважні причини. Учениця має середній рівень розвитку загальних інтелектуальних здібностей. На уроках уважна, але не завжди активна, намагається засвоїти матеріали під час пояснення та біля дошки, систематично виконує домашні завдання. Дівчинка здібна. Але їй потрібно більше працювати. Проте дисциплінована, не порушує норм та правил поведінки. Дівчинка позитивно ставиться до трудової діяльності: завжди відповідальна до виконання завдань. ОСОБА_3 дружелюбна, смілива і справедлива. Вона має друзів серед однокласників. Дівчинка ніколи не конфліктує з вчителями та однокласниками.

З Акту обстеження умов проживання від 15.05.2024 вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Для виховання та розвитку дитини створено задовільні умови, дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям.

З Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145358070 від 14.11.2018 вбачається, що ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно висновку психолога за результатами психологічного дослідження №64, виданий на запит батька, ОСОБА_1 на предмет психологічної обґрунтованості можливості позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка проживає разом з батьком в АДРЕСА_1 , під час психологічного дослідження з`ясовано психологічну обґрунтованість можливості позбавлення батьківських прав матері стосовно неповнолітньої доньки. Така потреба, зі слів батька,виникла через складі сімейні обставини. ОСОБА_9 проживав у шлюбі з ОСОБА_10 , однак сімейне життя подружжя не склалося і їхній шлюб було розірвано. Ще до розірвання шлюбу подружжя понад рік не проживало разом, тобто з 2015 року і відтоді донька ОСОБА_4 проживає виключно з батьком, який дбає, виховує і забезпечує потреби дитини по теперішній час. У 2016 році рішенням суду було визначене місце проживання ОСОБА_4 разом із батьком, а також встановлено факт, що матір, п. ОСОБА_25, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, ніде не працює і не може забезпечити нормальні умови для життя і розвитку своєї доньки. Поведінка матері у стані алкогольного сп?яніння викликала у дівчинки страх і негативно позначалася на її психоемоційному стані. ОСОБА_2 протягом понад 9 років не цікавиться життям доньки, не телефонує їй, не бере участі у її матеріальному забезпеченні і вихованні, і від того часу батько, ОСОБА_11 , самостійно повністю утримує і виховує ОСОБА_4 . Під час консультативної бесіди з ОСОБА_4 було з?ясовано, що їй дуже добре жити разом із батьком, який повноцінно задовольняє матеріальні, емоційні і духовні потреби дівчини. Вдома в неї гарні побутові умови, що підтверджують Акти обстеження умов проживання, які неодноразово складалися. ОСОБА_3, скільки себе пам?ятає, завжди перебуває з татом: вони разом ходять на закупи, займаються господаркою, проводять дозвілля. Дівчина опікується свійськими тваринами, що їй дуже подобається. ОСОБА_4 розповідала, що вона добре навчається у Ліцеї №4 імені Лесі Українки, де в неї багато друзів, з якими вона проводить дозвілля і грає у різні спортивні ігри. Улюблені шкільні предмети дівчини - біологія, трудове навчання і фізкультура, також її поведінка і академічні досягнення позитивно характеризуються педагогами. Під час спільного перебування на консультації батько і донька демонстрували злагоджену комунікацію між собою, зацікавлене, приязне і тепле ставлення одне до одного, що свідчить про конструктивну соціальну взаємодію і сприятливу емоційну атмосферу в їхніх стосунках. Психоемоційний стан ОСОБА_4 вивчався за допомогою Методу колірних виборів (МКВ) - модифікованого колірного тесту Люшера. Інтерпретуючи результати тестування за цією методикою, слід звернути увагу на те, що в дівчини спостерігається прагнення до незалежної позиції, оригінальність суджень, своєрідність зацікавлень, захопленість. Загалом психоемоційний стан дівчини можна охарактеризувати як позитивний. Сімейні стосунки вивчалися за допомогою методики «Кінетичний малюнок сім?ї». Підсумовуючи результати інтерпретації отриманих за цією методикою результатів, можна говорити про сприятливу сімейну ситуацію. На малюнку ОСОБА_4 відтворила реальну повноцінно функціонуючу сім?ю, у якій вона зараз проживає, що складається (перелічується за рейтингом суб?єктивної значущості для дитини) з тата ОСОБА_7 , самої ОСОБА_4 , бабусі ОСОБА_24 і хатньої улюблениці кішки Масі . Тато займається будівництвом на подвір?ї, вигулює собак, разом із ОСОБА_4 їздить на закупи, на річку, прибирає в хаті, сама ОСОБА_4 готує уроки, прибирає, малює картини; бабуся ОСОБА_14 займається господарством і завжди готова прийти на допомогу. Усі родичі мають певні сімейні функції і обов?язки, які охоче і сумлінно виконують. Усі фігури ретельно промальовані, у малюнку переважають світлі яскраві кольори, бар?єри між членами сім?ї відсутні, що також свідчить про емоційне благополуччя і приязні родинні стосунки. Дівчина стверджує, що усім разом їм «файно, добре». Підсумовуючи результати інтерпретації, можна говорити про сприятливу сімейну ситуацію і гармонійні стосунки між членами сім?ї. Фігура п. ОСОБА_26 на малюнку відсутня, що свідчить про незалученість її у сімейні стосунки, відсутність її участі у сімейному житті, стресогенність її особи для дитини. Особа матері протягом тривалого часу відсутня у житті дівчини і своє ставлення до неї ОСОБА_4 визначає як байдуже. Підсумовуючи, зазначено, що теперішній віковий період у розвитку дівчини є надзвичайно складним і відповідальним, чутливим до несприятливих чинників. Діти у підлітковому віці дуже чутливі до негараздів у соціальній взаємодії і сімейних стосунках. Зараз надзвичайно важливою є роль батьків, особливо матері, у психологічному благополуччі дитини. Матір для дівчини являє собою модель статево-рольової поведінки, за прикладом якої формуються риси характеру майбутньої господині, матері і дружини. У випадку ОСОБА_4 матір свідомо усунулася від виховання і догляду за власною дитиною, від виконання своїх материнських обов?язків, і цю функцію на теперішній час виконує бабуся, п. ОСОБА_16 . Беручи до уваги самоусунення від забезпечення матеріальних потреб дитини, її виховання, навчання і розвитку, відсутність зацікавлення долею власної дитини і, взагалі, відсутність, без вагомих причин, будь-яких стосунків із донькою упродовж тривалого часу, можливість позбавлення біологічної матері ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , із точки зору системи сімейних стосунків дитини, її психоемоційного стану і ставлення до особи матері є цілком психологічно обгрунтованою.

Допитаний в судовому засіданні психолог ОСОБА_17 підтвердив сформований ним висновок та вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 .

Позивачем до позовної заяви долучено письмові пояснення ОСОБА_18 , яка є його сусідкою та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . У своїй заяві ОСОБА_18 зазначила, що відколи проживає за вказаною адресою, бачить тільки ОСОБА_7 з дитиною. З 2015 року вона є свідком того, що він постійно опікується дитиною, виховує її, допомагає у навчанні, забезпечує всім необхідним для повноцінного проживання дитини. Відповідачку бачила лише декілька разів і то в стані алкогольного сп`яніння. Де вона на даний час їй не відмомо.

З письмової заяви ОСОБА_19 вбачається, що він є сусідом позивача. З 2015 року ОСОБА_20 самостійно виховує доньку ОСОБА_4 . Дитина постійно проживає в хороших умовах, добре харчується і одягається. Дитини ОСОБА_21 доглядає належним чином. ОСОБА_22 він жодного разу не бачив. Знає зі слів ОСОБА_7 , що мати дитини зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 надала покази про те, що вона протягом тривалого часу проживає з батьком, який забезпечує її усім необхідним. Батька любить. Не заперечує щодо позбавлення мами батьківських прав, оскільки остання участі у її житті не приймає.

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 16.07.2024 №3-37/4133 вбачається, що Службою у справах дітей під час розгляду даних матеріалів було встановлено, що ОСОБА_23 перебуває в Республіці Німеччина, не має можливості приїхати на даний час в Україну, але заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4 . Вивчивши представлені матеріали, з`ясувавши думку ОСОБА_1 та думку неповнолітньої ОСОБА_4 , комісія дійшла висновку, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та у зв`язку з цим вважає за доцільне позбавити її батьківських прав.

Оцінка суду.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

За змістом роз`яснень, п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду даної справи встановлено, що з моменту звернення позивача до суду з даним позовом (з 13.06.2024) відповідачка жодних спроб на відновлення відносин із донькою не робить, наміру змінити своє ставлення до дитини не виявляє, вона не лише ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням матеріального становища позивача, який надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати доньку, оскільки несе інші витрати пов`язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, молодий вік відповідачки, а також те, що сторонами не представлено доказів того, що відповідачка працевлаштована та має змогу сплачувати аліменти в сумі, на яку претендує позивач, суд вважає, що в цій частині позов слід задоволити та стягувати з відповідачки на утримання дитини аліменти у розмірі усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача 1211,20 гривень сплаченого судового збору, а також стягнути з відповідачка судовий збір в дохід держави в сумі 1211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якої позивач звільнений.

Керуючись ст.ст.12, 81, 264, 265, 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи від 13.06.2024 і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1211,20 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211,20 гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 19.08.2024.

Суддя Павлів З.С.