Справа № 161/9465/23 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/230/24 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача Горбачової Ю. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» (далі ТзОВ «Ум Факторинг») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2024 року у цій справі позовна заява ТзОВ «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без розгляду.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, позивач ТзОВ «Ум Факторинг» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача ТзОВ «Ум Факторинг» Горбачова Ю. І. апеляційну скаргу підтримала, просила скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача ТзОВ «Ум Факторинг» слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції вважав, що належним чином повідомлений представник позивача повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд першої інстанції не повідомив, хоча його явка в судове засідання судом була визнана обов`язковою.

Проте такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

За матеріалами справи судом установлено, що ТзОВ «Ум Факторинг» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

22 червня 2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання на 24 липня 2023 року, а явку учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

27 червня 2023 року представник позивача ТзОВ «Ум Факторинг» подав суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2023 року явку представника у судове засідання визнано обов`язковою і відмовлено представнику ТзОВ «Ум Факторинг» у задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 15 годину 30 хвилин 26 вересня 2023 року, явку учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

В подальшому представником позивача ТзОВ «Ум Факторинг» неодноразово подавалися до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (24 липня 2023 року, 27 липня 2023 року, 29 серпня 2023 року, 29 серпня 2023 року, 03 жовтня 2023 року, 10 жовтня 2023 року, 30 листопада 2023 року). У поданих клопотаннях представник позивача зазначав, що відповідно до закону учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, а тому просив суд постановити ухвалу про участь представника позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2023 року, 28 липня 2023 року, 11 вересня 2023 року, 05 жовтня 2023 року, 11 жовтня 2023 року, 01 грудня 2023 року у задоволенні клопотань представника позивача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції було відмовлено, а явку представника позивача у судове засідання визнано обов`язковою.

20 січня 2024 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у цій справі позовну заяву ТзОВ «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Як передбачено частинами 2, 4 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини 5 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні приписами процесуального закону передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, неявка в судове засідання позивача перешкоджає розгляду цивільної справи у зв`язку необхідністю в особистих поясненнях представника позивача, а тому є всі правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Судовий виклик - це «пропозиція» з`явитись до суду. Дана «пропозиція» є обов`язковою і адресується тим учасникам процесу, які відповідно до закону зобов`язані з`являтись до суду, тому є і наслідки та відповідальність за неналежне виконання та ухиляння від цього обов`язку. По деяких категоріях справ суд може визнати явку окремих осіб обов`язковою.

Відповідно до частини 2 статті 4 ЦПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Право учасників справи брати участь у судових засіданнях по цій справі передбачене пунктом 2 частини 1 статті 43 ЦПК України.

Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою (частина перша статті 212 ЦПК України).

Стаття 212 ЦПК України регулює питання участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції та передбачає відповідне право учасників справи.

За матеріалами справи судом встановлено, що представник позивача неодноразово звертався до суду з клопотаннями про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, тобто представник позивача мав намір особисто брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відтак суд першої інстанції мав вирішити питання про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, застосувавши відповідні процесуальні норми крізь призму загальних засад цивільного судочинства, дотримання гарантій прав представника позивача на участь у розгляді справи, а також обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав.

На думку колегії суддів сторона позивача бажала та намагалася прийняти участь у судових засіданнях у суді першої інстанції в режимі відеоконференції, а тому у місцевого суду не було підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Апеляційний суд вважає, що надто суворе тлумачення судом першої інстанції процесуальної норми позбавило позивача доступу до суду і стало перешкодою для розгляду його позовної заяви у суді. Залишення позовної заяви без розгляду з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів у судовому порядку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому постановлене судове рішення слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2024 року у цій справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді