Провадження № 22-ц/4808/1435/24
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скарг у ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Романенко Євген Олександрович, на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2024 року, у складі судді Пастернак І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі 344/8428/13-ц вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 700,00 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2018 по справі 344/16332/17 збільшено розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 700,00 грн на 1 700 грн щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

Визначена у 2018 році сума аліментів на даний час вже не є актуальною, тобто не забезпечує належне утримання дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток відповідно до їх віку. За вказаний період часу діти виросли, змінилися їх потреби у розвитку, харчуванні, побуті, коштів не вистачає на належне утримання дітей. Син ОСОБА_5 має інвалідність з дитинства. Син ОСОБА_4 має слабкий стан здоров`я, знаходиться під динамічним спостереженням у лікаря уролога, ортопеда.

За таких обставин, для забезпечення потреб дітей, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів з стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволено частково.

Змінено спосіб стягуваних аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 30.11.2018 року у справі №344/16332/17 з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів, та постановлено стягувати з ОСОБА_2 , аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Припинено стягнення аліментів, які стягуються згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 30.11.2018 року по справі №344/16332/17.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Представник ОСОБА_1 адвокат Романенко Є.О. подав апеляційну скаргу на вказане рішення в частині часткового задоволення позовних вимог та визначення мінімального розміру аліментів, які можуть бути стягнені на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом першої інстанції належним чином не взято до уваги обставини справи в частині стану здоров`я дітей, їх хворобливий стан, наявність інвалідності, у зв`язку з чим для їх утримання не є достатнім одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначає, що батько не заперечував проти зміни способу стягнення аліментів саме в тому виді, як це визначено позивачкою у позовній заяві.

Просить скасувати рішення суду в частині часткового задоволення вимог позовної заяви та стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягувати не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, враховуючи взаємний обов`язок батьків утримувати дитину, врахувавши право позивача на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дитини, дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача із твердої грошової суми на частку заробітку (доходу), а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 13 квітня 2006 року, серії НОМЕР_2 від 26 вересня 2007 року та серії НОМЕР_3 від 20 вересня 2011 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 30.11.2018 року збільшено розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 700,00 грн. щомісяця на 1700 (одна тисяча сімсот) грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ними повноліття.

Відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом з дитинства.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагностовано вроджену ваду сечовидільної системи: лівобічний гідронефроз 1 ст, вторинний хронічний обструктивний пієлонефрит з порушенням видільної функції, що підтверджується медичною довідкою про стан здоров`я дитини, яка виїжджає за кордон на відпочинок та оздоровлення від 20.06.2024 та випискою №5991/24 із медичної карти стаціонарного хворого від 26.04.2024.

Згідно із довідкою ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 04.04.2024 року сукупний дохід ОСОБА_1 за період з січня 2023 року по грудень 2023 року склав 157 165,24 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в заяві до суду першої інстанції від 19.09.2024 не заперечував проти задоволення позову (а.с. 31).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Зазначені обставини повною мірою були враховані судом першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 навела достатньо доказів наявності відповідних обставин, які б давали підстави для часткового задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів та встановлення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум на місяць у розмірі 3196 гривень.

Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Разом з тим, позивачка в позовній заяві просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн на кожну дитину на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2018 року по цивільній справі № 344/16332/17, на 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми та стягувати з відповідача кошти на утримання дитини у частці від доходу батька.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В апеляційній скарзі позивачка зазначала, що просила суд про стягнення не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а висновки суду про стягнення не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необґрунтованими, оскільки вказаний розмір не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, щодо орієнтовного розміру аліментів, позивачка не просила суд витребувати довідку про доходи відповідача, та вважала, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від доходів батька забезпечить потреби дітей на належному рівні.

Матеріали справи не містять доказів, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача ОСОБА_2 є меншим ніж рекомендований розмір аліментів на одну дитину.

Зазначення в рішенні суду мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є визначеною законом гарантією та безумовним правом дитини, що захищається судом.

Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи, матеріального становища відповідача та позивачки, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, суд першої інстанції змінюючи спосіб стягнення аліментів та зазначивши стягувати не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прийняв рішення, що відповідає положенням СК України та інтересам дітей, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Романенко Євген Олександрович, залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин