Справа №464/5489/24
пр № 2/464/1731/24
У Х В А Л А

19 серпня 2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», Обслуговуючого кооперативу «СТ-Здоров`я», Садівничого кооперативу власників «Будівельник» про зобов`язання вчинити дії та витребування майна з чужого незаконного володіння,

у с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить: визнати протиправними дії Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» щодо подачі електроживлення на комплектну трансформаторну підстанцію КТП-562 / трансформатор тип 63/10, № 8557/, 1972 року випуску, без його дозволу як власника; зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» припинити подачу електроживлення на комплектну трансформаторну підстанцію КТП-562 /трансформатор тип 63/10, № 8557/, 1972 року випуску; витребувати з чужого незаконного володіння Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», Обслуговуючого кооперативу «СТ-Здоров`я», Садівничого кооперативу власників «Будівельник» та зобов`язати їх повернути на користь позивача комплектну трансформаторну підстанцію КТП-562 / трансформатор тип 63/10, N?8557/, 1972 року випуску.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшла наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ч.1 ст.30 ЦПК України).

За ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 638/1988/17) дійшов висновку, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року (справа № 755/5684/18-ц), зазначено, що нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» трансформаторна підстанція - це електрична установка відкритого або закритого типу, призначена для розподілу або перетворення електричної енергії.

У ДСТУ 3429-96 «Електрична частина електростанції та електричної мережі» визначено, що електрична підстанція - це електроустановка, призначена для приймання, перетворювання та розподіляння електричної енергії, складена з трансформаторів чи інших перетворювачів електричної енергії, розподільчих та керувальних установок і допоміжних пристроїв.

За правовим висновком, викладеним у постановах Верховного суду від 20 червня 2018 року (справа № 369/5240/16-ц), від 25 липня 2019 року (справа № 907/442/18), трансформаторна підстанція не може розглядатись як окремий об`єкт права власності, оскільки є інженерною спорудою, яка складає одне ціле з будинком, тобто є приналежністю основної речі (будинку) та слідує за нею.

Статтею 186 ЦК України встановлено, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, трансформаторна підстанція (як сукупність обладнання, конструкцій та устаткування) призначена для обслуговування будівлі та становить одне ціле з нею, а відтак згідно зі ст.186 ЦК України є приналежністю основної речі, має слідувати за нею, що виключає можливість розглядати її як окремий об`єкт права власності.

Аналізуючи наведене, майно трансформаторної підстанції, щодо якого заявлені позовні вимоги, неможливо розглядати безвідносно до конкретного об`єкту нерухомості - будівлі, земельної ділянки або об`єкту незавершеного будівництва.

Таким чином, даний спір як безпосередньо, так і опосередковано пов`язаний з нерухомим майном земельною ділянкою, на якій знаходиться трансформаторна підстанція, за адресою: Львівська обл., Львівський (Пустомитівський) район, с. Наварія, а тому застосуванню підлягають положення ст.30 ЦПК України щодо виключної підсудності.

З урахуванням вищенаведених норм, фактичних обставин та спірних правовідносин, які виникли між сторонами, відсутні передбачені законом підстави для розгляду даної справи Сихівським районним судом м.Львова, відтак таку за правилами ЦПК України справу слід передати за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Також слід брати до уваги вимоги ст.378 ЦПК України, за якими судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Як виснував Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №752/22030/18 недотримання правил територіальної підсудності є безумовною та достатньою правовою підставою для скасування судового рішення.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст.32 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.31, 258-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Передати цивільну справу № 464/5489/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», Обслуговуючого кооперативу «СТ-Здоров`я», Садівничого кооперативу власників «Будівельник» про зобов`язання вчинити дії та витребування майна з чужого незаконного володіння до Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів дня складання повного судового рішення.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч.3 ст.31 ЦПК України).

Повне судове рішення складено та підписано 19 серпня 2024 року.

Суддя Г.О.Шашуріна