Справа № 296/8791/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2024 року м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Маслак В.П.
при секретарі судового засідання Годлюк А.В.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.10.2022 ОСОБА_2 в ході словесного конфлікту спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 . Відповідно до вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 28.10.2022 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн.
Також позивач стверджує, що внаслідок протиправних дій відповідача йому заподіяно моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях та інших негативних явищах. Позивач переніс нервовий стрес, депресію, душевні страждання у зв`язку із злочинними діями відповідача, порушено нормальний ритм його життя. У зв`язку із даною подією позивач перебуває у важкому психічному та психологічному стані.
З моменту вчинення злочинних дій ОСОБА_2 , позивач знаходився на лікуванні та змушений продовжувати лікування у зв`язку із погіршенням зору.
В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою працівника поштового відділення « адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно вимог п.4 ч.8.ст.128 ЦПК України свідчить про вручення повістки.
Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 28.10.2022 по справі №296/7339/22 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн.
В описовій частині вироку зазначено, що «10.10.2022 близько 19 год. 40 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , в ході словесного конфлікту спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 .
Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_2 , перебуваючи навпроти ОСОБА_1 , своєю правою рукою, а саме кулаком наніс один удар в лобну ділянку з лівої сторони ОСОБА_1 , в ході чого ОСОБА_1 впав на асфальтне покриття, в цей час ОСОБА_2 , сівши зверху на останнього почав своїми двома руками душити ОСОБА_1 .
Крім цього, в цей же день перебуваючи у хoлі приміщення Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, куди доставили працівники поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останній не припиняючи своїх неправомірних дій, перебуваючи навпроти ОСОБА_1 наніс один удар своєю правою рукою, а саме кулаком в ділянку лівого ока ОСОБА_1 .
Вказаними діями ОСОБА_2 , спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, шиї та лівій нижній кінцівці, синець та садна на правій верхній та нижній кінцівках, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.»
За приписами ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.10.2022, хворому ОСОБА_1 встановлено діагноз забій і садна тім`яної ділянки ліворуч, забій носа. Даних за гостру неврологічну патологію на момент огляду не встановлено (а.с.54).
З довідки №13 про тимчасову непрацездатність студента навчального закладу І-IV рівня акредитації, виданої 11.10.2022, ОСОБА_1 у зв`язку із травмою побутовою звільнений від занять у період з 11.10.2022 по 15.10.2022, з 16.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 07.11.2022 (а.с.55).
Також з довідки №10 про тимчасову непрацездатність студента навчального закладу І-IV рівня акредитації, виданої 12.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , діагноз: цефалгічний синдром ЗЧМТ, звільнений від занять з 12.04.2023 по 18.04.2023, з 19.04.2023 по 25.04.2023 (а.с.58).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Загальними засадами відповідальності при завданні шкоди є: факт завдання шкоди, неправомірність дій (бездіяльності) особи, причинний зв`язок між протиправністю дій (бездіяльності) та заподіяною шкодою.
За змістом ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
За ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Дослідженими в матеріалах справи доказами підтверджено обставини, на які посилається позивач в обгрунтування своїх вимог та які вказують на заподіяння шкоди здоров`ю, а також матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача.
Розмір понесених позивачем витрат на придбання ліків за фактом ушкодження здоров`я частково підтверджується оглянутими судом чеками на придбання лікарських препаратів (а.с.66 - 67).
Так, суд не приймає до уваги надані позивачем наступні документи:
- чек №045530 від 17.05.2023 на придбання бензину АВТ А-05 Євро5-ЕО на суму 1803,01 за відсутності причинно - наслідкового зв`язку між такими витратами та заподіяною шкодою (а.с.66);
- фіскальний чек від 12.05.2023 за медичну послугу сонографічне дослідження щитовидної залози на суму 170грн., фіскальний чек від 11.04.2023 за медичну послугу візіографія (знімок зубів) на суму 85,00грн., оскільки не вбачається рекомендацій лікарів на предмет відповідних медичних обстежень як наслідок ЗЧМТ;
- квитанцію від 29.05.2023 за послугу консультація ендокринолога на суму 270грн. та квитанцію від 25.05.2023 за дослідження (сонографія) органів черевної порожнини на суму 323,00грн. (а.с. 67), оскільки відсутні рекомендації лікаря на предмет необхідності звернення до лікаря ендокринолога та дослідження органів черевної порожнини у зв`язку із отриманою 10.10.2022 травмою (ЗЧМТ);
- квитанцію від 03.07.2023 на суму 128,23грн. (а.с.67 на звороті) за придбання лікарського засобу «Аугментин», та квитанцію від 14.05.2023 на суму 106,53грн. за придбання медичного засобу «німід», оскільки відсутнє призначення лікаря щодо необхідності прийому даних медпрепаратів, що пов`язано із травмою (ЗЧМТ), яка мала місце 10.10.2022;
- квитанцію від 17.05.2023 на суму 2800,00грн. за послуги консультації ФОП ОСОБА_3 , оскільки відсутня інформацію про вид наданої послуги та необхідність отримання такої у зв`язку з отриманою травмою;
- квитанцію на суму 670,00грн. від 29.06.2023 (а.с.68) за дослідження : 25-ОН вітамін D ( 25 -гідроксихолекальциферол), кальцій іонізований, забір крові, оскільки відсутнє призначення (рекомендації) лікаря на предмет необхідності даних досліджень, що пов`язано із травмою 10.10.2022;
Так, в матеріалах справи відсутні докази щодо оплати вказаних медичних послуг згідно рахунку, замовлення або акту наданих послуг. Також не вбачається, що вказані в замовленнях та актах послуги стали необхідними для клієнта ОСОБА_1 внаслідок отриманої останнім травми 10.10.2022, тобто наданими доказами не встановлено причинно наслідковий зв`язок.
Враховуючи вищезазначене, суд приймає до уваги квитанції на отримані медичні послуги в сумі 6452,20грн., що були рекомендовані та їх необхідність підтверджена медичними висновками (виписками).
Разом з тим, в матеріалах даної цивільної справи та в матеріалах оглянутої судом кримінальної справи №296/7339/22 відсутній висновок судового експерта - товарознавця про вартість пошкодженого мобільного телефону.
Враховуючи положення ч.1 ст.81 ЦПК України, за замістом якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вимога позивача про стягнення вартості пошкодженого мобільного телефону задоволенню не підлягає.
Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України також передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «THOMA v. LUXEMBOURG», «CALOC v. FRANCE» та «NIEDBALA v. POLAND» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Позивач просить стягнути з відповідача 4000,00грн. витрат здійснених ним на правничу допомогу, на підтвердження чого суду надано договір про надання правничої допомоги від 22.05.2023, додаток №1 до договору, квитанцію серії ААЗ №804560 від 22.05.2023, акт виконаних робіт по наданню правничої допомоги на суму 4000,00грн. (а.с. 76 80).
За приписами ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати, в тому числі на правничу допомогу, підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 773,25грн. витрат на правничу допомогу та 198,48грн. судового збору. Також з відповідача до державного бюджету слід стягнути 318,45грн. судового збору за вимогою про стягнення матеріальної шкоди.
Керуючись ст. ст.5,12,13,81, 211,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету України 318,45грн. судового збору за вимогою про стягнення матеріальної шкоди.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В. П. Маслак