ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/508/24 Справа № 175/1801/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року у справі № 175/1801/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини (суддя першої інстанції Білоусова О.М.), -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 6177,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року відповідачу зменшено розмір аліментів, які були встановлені рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року та стягнуто з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши їх розмір з частини на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Позивачка зазначає, що їх син, ОСОБА_3 має слабке здоров`я, часто хворіє і вона змушена часто звертатися до закладів охорони здоров`я та нести додаткові витрати на ліки. За період з 10 грудня 2022 по 12 квітня 2023 року позивачкою було додатково витрачено на оплату ліків 3346,40 грн., на оплату додаткового підсиленого дієтичного харчування - 3685,35 грн. Крім цього, у 2022-2023 роках їх малолітній син є учнем 5-В класу Підгородненської ОСШ N 2 та у зв`язку з воєнним станом змушений навчатися дистанційно. На оплату послуг мобільного зв`язку з інтернетом нею було витрачено 1020,00 грн. Вказує, що додатково дитина відвідує гурток образотворчого мистецтва « ІНФОРМАЦІЯ_2 », і на фарби та канцтовари для нього позивачка витратила 127,50 грн. У позаурочний час дитина навчається у Міжнародній школі програмування Logika. На оплату навчання нею було витрачено 3300,00 грн. Позивачка вказує, що у серпні - вересні 2022 року вони з сином перебували у Республіці Польща як особи, що потребували тимчасового захисту. У березні 2023 року термін дії закордонного паспорта сина закінчився і вона змушена була звернутися за виготовленням нового. На закордонний паспорт позивачкою було витрачено 875,12 грн. 28 березня 2023 року позивачка письмово звернулася до відповідача з проханням прийняти участь в оплаті додаткових витрат на дитину, але відповіді не отримала, у зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на утримання малолітнього сина 6177,19 грн. та судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4923,00 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з моменту набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись з указаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем квитанції на придбання медикаментів не відносяться до потреб дитини та рекомендації лікарів щодо їх вживання не отримувалось. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до переліку таких медикаментів та не зазначив, які саме препарати вважав доведеними позивачем і які відносяться до додаткових витрат.

Також апелянт зазначає, що позивач вже неодноразово зверталась до суду з аналогічними позовами на початку 2023 року, у зв`язку з чим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року з відповідача на користь позивача стягнуто додаткові витрати на дитину в частині 50% вартості придбаних позивачкою ліків на суму 1462,20 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що витрати на збалансоване харчування не є додатковими витратами, оскільки продукти харчування позивач купувала б і так щоденно, що покривається за рахунок сплати ним аліментів, які апелянт щомісячно сплачує, а доказів зміни раціону харчування для дитини нею надано не було.

Разом з цим зазначає, що доказів того, що позивачем сплачені кошти за навчання дитини у школі програмування, не надані, оскільки в квитанції зазначена особа отримувач, яка не є директором цієї шкоди, а зайняття дитини саме в цій школі позивачка з ним, як з батьком дитини не узгоджувала, тому апелянт вважає, що такі витрати також не стосуються додаткових витрат на дитину.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року справа була витребувана з суду першої інстанції.

05 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня2023 року справу призначено до розгляду, про що повідомлено сторони засобами поштового зв`язку 11 жовтня 2023 року.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частини 3 вказаної вище статті, судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 4 вказаної вище статті, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вказаним вимогам рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволені.

Зменшено ОСОБА_1 розмір аліментів, які були встановлені рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменивши їх розмір з на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини (а.с. 7-9).

Відповідно до довідки від 27.02.2023 року дитина ОСОБА_1 навчається у Міжнародній школі програмування Logika з 04 лютого 2023 року (а.с.21).

Згідно до довідки від 17.02.2023 року ОСОБА_1 3 роки відвідує гурток декоративно-прикладного мистецтва» Петриківський розпис» в Комунальному позашкільному навчальному закладі «Будинок дитячої творчості» Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

З виписки фізичного терапевта ОСОБА_4 від 11.11.2022 року дитина має помірні проблеми функції м`язового тонусу, легкі проблеми функцій м`язової витривалості.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста № , виданого 01.11.2022 року лікарем КП «РМЦРЗ» Дніпро, ОСОБА_1 встановлений діагноз М 41.05 - дитячий ідіопатичний сколіоз та надано рекомендації, а саме: дитині показане реабілітаційне лікування, вітамін Д3 100-1500 МО, препарати кальцію, постійне дотримання ортопедичного режиму, рекомендуються заняття спортом, рентгенограма грудного та поперекового відділів хребта у прямій проекції, загальний аналіз крові, аналіз крові на вітамін Д, кальцій (іонізований), загальний аналіз сечі, аналіз сечі Са-креатинин, консультація кардіолога, EXO-КГ, загально-укріплююче лікування, дотримання режиму та збалансованого харчування згідно віку дитини, повторний огляд після дообстеження (а.с. 30).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції послався на те, що позивачем надані квитанції на ліки, серед яких не всі відносяться до переліку рекомендацій лікаря, призначені ОСОБА_1 , а отже в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенні, враховуючи також витрати на збалансоване харчування в сумі 3209,25 грн.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_2 просила суд першої інстанції стягнути з відповідача на її користь 6177,19 грн. додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 (а.с. 1- 3).

Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4923,00 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , починаючи з моменту набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19, провадження № 61-18284св19.

Що стосується витрат на придбання ліків, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Консультативного висновку спеціаліста № від 01.11.2022 року дитині рекомендовано вітамін Д-3 (а.с. 30).

Як вбачається із Листа огляду пацієнта медичного центру Ала Атлантіс від 10.10.2022 року ОСОБА_1 рекомендовано: нікомед, комплекс вітамінів (а.с. 31).

Із виписки медичної карки сімейного лікаря вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано: аспаркам, оротат калія, кардонат, витамін Д-3, заспокійливі засоби (за типом валеріани) (а.с. 32).

Враховуючи рекомендації лікарів, апеляційний суд вважає, що доведеними є суми на придбання ліків, вказаних в чеках на стор. 10 на суму 71,50 грн. та 567,50 грн., на стор. 13 на суму 45,80 грн. та 241,30 грн., на стор. 15 327,00 грн., на стор. 46 241,30 грн., а всього на суму 1494,40 грн. : 2 = 747,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Що стосується витрат на навчання в Міжнародній школі програмування Logika, то Дніпровський суд виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, довідкою Міжнародної школи програмування Logika від 27.02.2023 року, підписаною директором ОСОБА_5 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно навчається в Міжнародній школі програмування Logika на курсі «Візуальне програмування на мові Scratch» з 04 лютого 2023 року (а.с. 21).

У вказаній вище довідці не вказано термін навчання та вартість навчання ОСОБА_1 .

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження сплати навчання в розмірі 3300,00 грн., позивачкою надані платіжні інструкції: № 0.0.1 від 28.01.2023 року на суму 1020,00 грн., отримувач ФОП « ОСОБА_6 »; № 0.0.1 від 01.03.2023 року на суму 1140,00 грн., отримувач ФОП « ОСОБА_6 »; № 0.0..1 від 31.03.2023 року на суму 1140,00 грн., отримувач ФОП « ОСОБА_6 ».

Вказані вище платіжні інструкції не є належними доказами, оскільки не додано договору про навчання та інших документів, які б підтверджували повноваження ФОП « ОСОБА_6 ».

Як вбачається із довідки Комунального позашкільного навчального закладу «Будинок дитячої творчості» Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 17.02.2023 року, ОСОБА_1 з роки відвідує гурток декоративно-прикладного мистецтва «Петриківський розпис» (а.с. 25).

Відповідно до чека № 33109 від 03.03.2023 року, на придбання канцелярських товарів ОСОБА_2 витрачено 127,50 грн. (а.с. 10), які є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини) і підлягають стягненню з відповідача в розмірі: 127,50 : 2 = 63,75 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Що стосується стягнення додаткових витрат на харчування, то апеляційний суд приходить до висновку, що такі витрати не підлягають задоволенню, оскільки з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини, а додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Враховуючи викладене вище, з відповідача на користь позивачки підлягать стягненню додаткові витрати в розмірі : 747,20 грн. + 63,75 грн. = 810,95 грн.

В іншій частині позовних вимог позивачки слід відмовити.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 140 грн. 86 коп.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на дитину в розмірі 810 (вісімсот десять грн.) 95 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 140 (сто сорок грн.) 86 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д.Канурна

Т.В.Космачевська

О.В. Халаджи