Справа № 521/9500/24
Номер провадження № 2/521/4947/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.

секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

13.06.2024 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просив суд: постановити рішення суду, яким знизити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 частини усіх доходів до 1/12 частини усіх доходів, рішення допустити до негайного виконання.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

У провадженні Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 66836317, відкрите на підставі заяви ОСОБА_2 про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти присуджено стягувати на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.07.2021 у справі № 521/8175/21. Вказаним рішенням із позивача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх його доходів.

Впродовж всього часу, що з позивача стягуються аліменти на утримання сина, прострочення або заборгованості по виплатам позивач не допускав, аліменти сплачував своєчасно та в повному обсязі.

Згідно позовної заяви, у 2023 році у позивача суттєво погіршився стан здоров?я, тому він звернувся до лікарів. Після первісного огляду, позивача було направлено до лікаря-онколога. Після проведення низки операцій та обстежень, позивачу було діагностовано злоякісну меланому тулуба.

Наразі, позивач перебуває на обліку у лікаря-онколога. Позивачу було рекомендовано регулярне проведення КТ органів грубної клітини, черевної порожнини та органів малого тазу з контрастуванням. Також, позивачу були прописані ліки для проведення імунотерапії - Пембролізумабом/Кітруда 200 мг 1 раз на 3 тижні (вартість одного флакону становить 73 000,00 грн.).

Згідно позовної заяви, позивач працює на посаді старшого викладача циклової комісії військово-технічних дисциплін військової частини НОМЕР_1 . Позивач отримує заробітну плату у розмірі близько 50 000,00 грн., але при цьому чверть заробітної плати з нього утримуються у вигляді аліментів на утримання сина.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач вважає, що сплачувати аліменти у нинішньому розмірі він не має можливості, а тому позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

04.07.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено спрощене провадження у справі з викликом учасників справи.

12.09.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси клопотання заявника про витребування доказів задоволено та витребувано з Малиновської Державної податкової служби в Одеській області інформацію щодо доходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 . та з Військового-медичного клінічного центру Південного регіону відомості про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , яка працює на посаді старшої медичної сестри.

12.08.2024 року представник відповідачки подав до суду заяву про зупинення провадження у справі.

26.09.2024 року представник відповідача подав до суду заяву про витребування доказів.

04.10.2024 року представник позивача подав до суду заяву про долучення доказів.

Суд не приймає докази, подані позивачем 04.10.2024 року, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, суд звертає увагу представника позивача, що усі докази мають подаватись позивачем разом із позовом.

За вимогами ч. 4-5 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об?єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Судом встановлено, що представник позивача із заявою до суду про надання додаткового строку для подання доказів не звертався, у зв?язку з чим судом не надавався додатковий строк позивачу для подання додаткових доказів.

Отже, суд звертає увагу, що подання позивачем додаткових доказів поза межами позову, та за відсутності відповідної ухвали суду про надання додаткового строку для подання доказів, не відповідає вимогам ст. 83 ЦПК України.

Частина 8 ст. 83 ЦПК України містить наслідки несвоєчасного подання доказів, усупереч вимог ст. 83 ЦПК України - докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, процесуальні підстави для прийняття судом доказів, вказаних в клопотанні представника позивача, відсутні, а тому не приймає докази, що подані 04.10.2024 року до розгляду.

07.10.2024 року представник відповідача подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

15.10.2024 року представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та витребування доказів, у яких просив відмовити у задоволенні усіх клопотань відповідачки.

06.11.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено.

06.11.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у задоволенні заяви ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

06.11.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у задоволенні заяви ОСОБА_2 про витребування доказів відмовлено.

У судове засідання з`явився представник відповідачки ОСОБА_5 , який просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Інші учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чино та своєчасно.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з наступних підстав.

У провадженні Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 66836317, відкрите на підставі заяви ОСОБА_2 про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти присуджено стягувати на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.07.2021 у справі № 521/8175/21. Вказаним рішенням із позивача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх доходів.

Судом встановлено, що прострочення або заборгованості по виплатам позивач не допускав, аліменти сплачував своєчасно та в повному обсязі.

Згідно матеріалів справи, у 2023 році у позивача погіршився стан здоров?я, тому він звернувся до лікарів.

Відповідно до Виписного епікрізу ОСОБА_1 від 07.11.2023 року, позивачу призначено хіміотерапевтичне лікування імунотерапія, лікування проведено препаратом «Кетруда 200в/), результат лікування: покращення, рекомендації: спостереження онколога, дільничого лікаря, амбулаторно контроль ЗАК та БАК перед госпіталізацією, симптоматична терапія за місцем проживання, показано проведення спеціального лікування імунотерапія на протязі 1 року.

Згідно висновку міждисциплінарного онкологічного консиліуму від 22.12.2023 року, позивачу було діагностовано злоякісну меланому тулуба (меланома шкіри спини, рТ2, pN2a (2/7sn), сМО, ІІІА стадія, Breslow 1,3 мм, Кларк IV, 2 мітози на 11 мм2. Стан після ексцизійної біопсії (07.11.2023, Одеса) R1. Стан після розширення краю резекції з пластикою місцевими тканинами + двобічна аксилярна БСЛВ, R0) (11/12/2023, LISOD Рекомендовано: ПЕТ-КТ (проритетно) при неможливості виконання з будь яких причин - КТ органів грудної, черевної порожнини та органів малого тазу з контрастуванням. Розпочати ад?ювантну імунотерапію Пембролізумабом 200 мт 1 раз на 3 тижні з контрольною оцінкою стану (клінічний огляд + КТ в порівнянні) після 4х введень при стабільній клінічній картині. Визначення рівня гормонів щитоподібної залози (Т3, Т4, ТТГ) перед початком імунотерапії та в процесі.

Враховуючи вище викладене курс лікування позивач повинен був завершити 15.03.2024 р. шляхом імунотерапією Пембролізумабом 200 мт 1 раз на 3 тижні, 4 введеня. Вартість Пембролізумаб 200, як зазначив позивач коштує 73000 грн., що і було підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Однак з позовом позивач звернувся до суду 13.06.2024 р. тобто вже після проведення лікування.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач має хронічне захворювання, що потребує системного лікування та значних матеріальних витрат. В матеріалах відсутні докази того, що позивач проходив курс лікування препаратом «Кетруда 200в/в (свій), відсутні докази того, що позивач проводив будь-які КТ, рентген чи проводив будь які інші лікувальні процедури. Судом встановлено, що матеріалах справи наявні лише наступні документи: висновок міждисциплінарного онкологічного консиліуму від 22.12.2023 року та виписний епікріз від 07.11.2023 року, у яких містяться рекомендації щодо лікування на один рік.

Враховуючи вищевикладене, суд не може встановити підстав для зменшення аліментів, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити, що у позивача значно змінилося матеріальне становище у зв`язку із погіршенням здоров`я, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі.

Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має військове звання майора, та працює на посаді старшого викладача циклової комісії військово-технічних дисциплін військової частини НОМЕР_1 . Позивач у позовній заяві зазначає, що він отримує заробітну плату у розмірі близько 50 000,00 грн., проте довідку про свої дійсні доходи до суду не надав.

Судом встановлено, що позивачем не надано жодного доказу щодо знаходження на його утриманні інших не працездатних осіб. У позивача матеріальне становище не погіршилося, належних та допустимих доказі наявності у нього хронічної хвороби, яка потребує постійного лікування та доказів проходження такого лікування до суду не надано, сімейний стан у нього не змінився (інших дітей він не має). Позивачем не надано суду доказів того, що погіршення його майнового стану сталось у зв`язку із особливостями його роботи. Позивачем не надано доказів, що його батьки потребують матеріальної допомоги. Суд звертає увагу позивача, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач працевлаштований офіційно, має регулярний дохід, немає інших дітей, непрацездатних утриманців немає, а інші обставини, на які посилається позивач, в позовні заяві, не доведені.

Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Суд звертає увагу позивача, що одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 182, 184, 191, 192, 197 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 273 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2024 року.

С У Д Д Я: І.А. Бобуйок