Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
12.02.2024 2/394/61/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого: судді - Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що на початку березня 2023 року до неї звернулася відповідач ОСОБА_2 з проханням позичити їй 128975 гривень. Враховуючи, що позивачка добре знала відповідачку і на той час в неї була така сума грошей, позивачка погодилася позичити їй 128975 грн., за умови повернення їй зазначеної вище суми до 31.08.2023 року.

07.03.2023 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, який укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений, з терміном повернення грошових коштів до 31.08.2023 року.

Однак відповідачка свої зобов`язання згідно договору та вказані в договорі позики строки не виконала.

Позивачка неодноразово зверталася до відповідачки з вимогою повернути їй гроші, однак остання ухиляється від повернення коштів. Дана обставина (не повернення коштів) змусила позивачку звернутися за захистом порушеного права до суду.

Оскільки відповідачка уникає від свого обов`язку повернути їй позичені кошти, а тому вони (гроші кошти) на погляд позивачки підлягають стягненню в судовому порядку.

Позивачка просить суд з стягнути відповідачки на її користь грошові кошти в сумі 128975 гривень та сплачений судовий збір /а.с.1-3/.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, але разом з тим надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а також у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання, розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивачем 07.03.2023 року було передано відповідачці суму у розмірі 128975 гривень терміном до 31 серпня 2023 року. Вказаний договір позики посвідчено приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. /а.с.8/.

Відповідачка свої зобов`язання не виконала, до теперішнього часу ніяких сум в рахунок повернення боргу позивачу не здійснила.

Вказаний договір позики недійсним у встановленому законом порядку не визнаний.

Вирішуючи спір, суд зважує на наступні норми матеріального права.

Ст. 1046 ЦК України вказує, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено у ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі був укладений договір позики на суму 128975 гривень на строк до 31.08.2023 року, що підтверджується світлокопією договору позики посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г./а.с.8/.

Разом з тим відповідачка взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, у строк обумовлений сторонами не виконала, будь-якого доказу щодо повного або часткового повернення коштів на адресу суду не направила.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідачки на користь позивачки боргу за договором позики.

На підставі наведеного та керуючись ст. 526, 527, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 13, 81, 89, 247, 263, 264, 265 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 128975 грн. та судовий збір в сумі 1073,60 грн., а всього підлягає стягненню 130048 /сто тридцять тисяч сорок вісім/ грн. 60 коп.

Ідентифікаційні дані учасників:

ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію даного рішення негайно після постановлення направити сторонам.

Повний текст рішення виготовлено 13 лютого 2024 року.

Суддя: