Справа № 553/2694/24
Провадження № 2/553/1365/2024
У Х В А Л А

Іменем України

07.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Чемерис І.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

14.08.2024 до Ленінського районного суду міста Полтави надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 02.09.2006 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 390 від 02.09.2006.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду м. Полтави зазначену справу передано в провадження судді Грошової Н.М.

Ухвалою суду від 19.08.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

22.08.2024 позивачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про усунення недоліків, визначених ухвалою від 19.08.2024.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_1 15.10.2024 звернувся до суду з клопотанням про надання строку для примирення з позивачем терміном 6 місяців. В судовому засіданні 07.11.2024 відповідач подане клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, оскільки бажає зберегти сім`ю.

Вищевказане клопотання було надіслано позивачу для ознайомлення та зазначення своєї позиції щодо клопотання відповідача.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 111 СК України, на суд покладено обов`язок вживати заходи щодо примирення подружжя.

Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Суд відзначає, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі № 206/3459/16-ц та від 26.11.2018 року у справі № 761/33261/16-ц.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.03.2023 року в цивільній справі № 127/16963/22.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Підставою для надання строку для примирення є бажання сторін зберегти сім`ю.

В позові ОСОБА_2 вказує на те, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, а тому просила не надавати строк на примирення.

23.10.2024 позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Також просила долучити до матеріалів справи заяву адресовану Новомосковському РВП в Дніпропетровській області про притягнення до відповідальності за моральний тиск по відношенню до неї громадянином ОСОБА_1 . До вищевказаної заяви додано заяву ОСОБА_2 адресовану начальнику Новомосковського РВП в Дніпропетровській області, в якій вона просила притягнути до відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , який систематично здійснює моральний тиск, втручається в її особисте життя.

Крім того, 06.11.2024 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також просила долучити до матеріалів справи рецепт від лікаря психіатра в м. Самар Дніпропетровської області, амбулаторії № 2 до якої вона звернулася у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має аб`юзивне відношення до неї і тому її моральний та фізичний стан не може витримувати цих стосунків. Вказала, що часу на примирення не потребує, бо ніякого примирення не буде.

При цьому, відповідач не надав будь-яких доказів, що свідчили б наскільки реальною є можливість примирення сторін в таких умовах, не вказав на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін, а так само заходів яких він вживав або планує вживати для примирення з позивачем.

Суд також зазначає, що наявність наміру для примирення лише в однієї сторони, без згоди на це іншої сторони, не є правовою підставою для надання сторонам строку для примирення. Надання строку для примирення без оцінки позиції іншої сторони не відповідає меті цього інституту сприяння примиренню подружжя, оскільки надає одній зі сторін можливість для зловживання процесуальними правами та затягування розгляду справи про розірвання шлюбу.

Зупинення провадження у справі внаслідок надання строку на примирення у даному випадку може призвести до безпідставного затягування строків її розгляду й тривалого перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

При цьому, надання строку на примирення є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, з часу подачі позову до суду 14.08.2024 року примирення між сторонами не відбулося, а навпаки, між сторонами погіршилися стосунки, про що свідчить звернення позивача до поліції з приводу здійснення на неї тиску з боку відповідача та зміст заяви позивача адресованої начальнику Новомосковського РВП в Дніпропетровській області від 01.10.2024 року, а також звернення позивача за медичною допомогою.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання строку для примирення, оскільки таке суперечитиме положенням ст. 24 Сімейного кодексу України.

Тому в задоволенні клопотання представника відповідача про надання строку на примирення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 111 СК України, статтями 251, 253, 258-261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку для примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08.11.2024.

Головуючий: суддя Н.М. Грошова