Дата документу 07.02.2024 Справа № 335/7222/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7222/21 Головуючий у 1-й інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження №22-ц/807/402/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвокат Полтавець Тетяни Олександрівни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2023 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення годин спілкування, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та порядку участі батька у її вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом, який у серпні 2021 року уточнили до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення годин спілкування.

В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_1 перебував з 19 серпня 2017 року у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23 січня 2018 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірваний.

Позивачі ОСОБА_1 (батько дитини), ОСОБА_2 (дідусь дитини, батько позивача), ОСОБА_3 (бабуся дитини, мати позивача) бажають приймати участь у вихованні та спілкуванні з донькою та онукою ОСОБА_5 , однак ОСОБА_4 чинить їм в цьому перешкоди, що стало причиною звернення ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу служби у справах дітей Запорізької міської ради (далі ЗМР) для встановлення графіку спілкування з дитиною.

Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району №580р від 21 грудня 2020 року встановлено такий порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5 : щосуботи з 17:00 год до 19:00 год в присутності матері дитини, зобов`язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 в реалізації його прав на особисте спілкування з дитиною, а ОСОБА_1 дотримуватись встановленого порядку з урахуванням прав та інтересів дитини.

Незважаючи на вказане розпорядження, відповідач продовжує чинити перешкоди позивачам у зустрічах та спілкуванні з дитиною.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд:

1) зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити наступний порядок зустрічей дитини з батьком без присутності матері:

-кожний вівторок та четвер з 16:00 год до 19:00 год;

-кожні перші та треті вихідні місяця за місцем проживання батька з 10:00 год суботи та по 17:00 год неділі;

-половину днів під час осінніх, зимових та весняних канікул та 45 днів під час літніх канікул за місцем проживання батька, або в будь-якому іншому місці на території України або за її межами з метою оздоровлення та відпочинку дитини;

-в інший час батько має право безперешкодно спілкуватися з донькою протягом усього тижня, в денний час по телефону та за допомогою засобів відеозв`язку;

-сторона, з якою разом знаходиться дитина згідно встановленого графіку разом із дитиною має право самостійно визначати місця відвідування культурно-масових заходів, дозвілля, відпочинку;

2) зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні з онукою ОСОБА_5 , визначити наступний порядок зустрічей дитини з бабусею та дідом: кожні перший та третій вівторок місяця з 10:00 год до 19:00 год без присутності матері;

3) зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спілкуванні з ОСОБА_5 при відвідуванні дитячих центрів чи дитячого садочку, або інших розвивально-виховних закладах, а пізніше школи без порушення графіку чи умов перебування там дитини.

4) перші три місяці після набрання чинності рішенням суду зустрічі ОСОБА_5 з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 проводити в присутності психолога чи представника Служби (управління) у справах дітей (а.с.7583 т.1).

У серпні 2021 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та порядку участі батька у її вихованні.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_5 , народилася після припинення сімейних відносин між нею та ОСОБА_1 . Протягом всього життя дитини її вихованням займається ОСОБА_4 . Вона ніколи не чинила перешкод ОСОБА_7 у спілкуванні з дитиною.

Однак, після зустрічей дитини із батьком, які проводились за графіком, визначеним розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580р від 21 грудня 2020 року у дитини погіршився сон, почали спостерігатися ознаки безпричинної стурбованості, пригніченості та тривоги, час від часу виникала носова кровотеча, з`явилося періодичне нічне нетримання сечі.

За результатами обстеження ОСОБА_5 лікарем-педіатром, в неї було виявлено симптоми «невроподібного стану» та направлено на консультацію до невролога.

За результатами обстеження ОСОБА_5 лікарем-неврологом, їй було поставлено діагноз «астено-невротичний синдром», призначено медикаментозне лікування та рекомендована консультація психолога.

15 травня 2021 року під час зустрічі з батьками відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в дитини відбувався нервовий зрив, вона сильно плакала і кричала, після чого відмовилася спілкуватися з ними.

03 червня 2021 року практичним психологом відділу соціальної роботи центру ОСОБА_8 було проведено спільну психологічну консультацію позивача, відповідача та їх дитини ОСОБА_5 , яка умовно складалася з трьох етапів: відбулася оцінка емоційного стану та виховного потенціалу відповідача ОСОБА_1 , пошук ефективних шляхів взаємодії між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , в останню чергу до спільної роботи було залучено ОСОБА_5 .

В процесі консультації підтвердилося, що контакт з батьком викликає у дитини стрес, фрустрацію та появу невротичних реакцій: вона плаче, відмовляється від спілкування, благає припинити побачення. Тому на початку липня 2021 року позивачем було подано заяву до районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району, як органу опіки та піклування про зміну порядку участі відповідача у вихованні ОСОБА_5 шляхом прийняття рішення про тимчасове припинення їх побачень та особистого спілкування до моменту стабілізації емоційного стану, але не менше ніж на три місяці. Також, після стабілізації емоційного стану дитини просила зустрічі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в присутності мами та психолога за таким графіком: протягом трьох місяців кожну третю суботу з 17:00 год до 19:00 год, далі щосуботи з 17:00 год до 19:00 год.

08 липня 2021 року комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району були враховані висновки психологів та рекомендовано зупинити дію розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580 від 21 грудня 2020 року строком на 1 місяць.

Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 377р від 12 липня 2021 року зупинено дію розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580 від 21 грудня 2020 року строком на 1 місяць, рекомендовано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 : звернутись з дитиною до спеціаліста-психоневролога, звернутись до медіатора для одержання психологічної допомоги у налагодженні міжособистісних стосунків, рекомендовано через 1 місяць надати медичний документ про наявність або відсутність позитивних змін в психоемоційному стані малолітньої ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 у зустрічному позові просила суд:

1) визначити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-припинити зустрічі та спілкування батька з дитиною на строк 3 місяці, відлік якого розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили;

-після спливу вказаного тримісячного строку поновити зустрічі та спілкування батька з дитиною в присутності матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та психолога за таким графіком: протягом 3 місяців кожну четверту суботу з 17:00 год до 19:00 год, далі протягом 3 місяців кожну другу суботу з 17:00 год до 19:00 год, далі щосуботи з 17:00 год до 19:00 год;

2) визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом із матір`ю ОСОБА_4 .

Ухвалою від 10 серпня 2021 року залучено Орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району до участі у даній цивільній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виключивши Відділ по Вознесенівському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР з кола третіх осіб у справі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2021 року прийнято до розгляду у даній справі уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_4 , вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.

Визначено такий спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

у формі зустрічей кожен вівторок з 17-00 год до 19-00 год та щосуботи з 15-00 год до 19-00 год в присутності матері дитини ОСОБА_4 та психолога, у тому числі з можливістю відвідування місця дозвілля та відпочинку за бажанням дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

безперешкодного спілкування за телефоном та засобами відеозв`язку у будь-який інший час за бажанням дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено такий спосіб участі дідуся ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : у формі зустрічей кожен перший і третій четвер місяця з 17-00 год до 19-00 год в присутності матері дитини ОСОБА_4 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 .

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 , в задоволеній частині зустрічного позову ОСОБА_4 , представник ОСОБА_1 , адвокат Полтавець Тетяна Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2023 року скасувати, ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що дитина вже довгий час проживає з матір`ю та практично не спілкується з батьком, а тому можна стверджувати, що дівчинка несвідомо проектує та віддзеркалює ставлення матері щодо батька, видаючи це ставлення за своє. Вікові особливості психіки дитини не розраховані на довго тривалість та стійкість емоцій, але ОСОБА_9 реагує на батька з позиції механізмів психологічного захисту (а саме опір, проект, уникнення, ігнорування), тому що ймовірно це підтримується матір`ю дитини. Численні спроби батька встановити з дитиною контакт довготривалий час не приводять до позитивного результату. ОСОБА_1 має можливість забезпечити донці необхідні умови, бажає допомагати у вихованні дитини, вирішуючи усі соціально-побутові питання дитини, займатись її лікуванням та навчанням, вживати усіх заходів для захисту її цивільних прав та обов`язків. ОСОБА_1 не погоджується з визначеним судом способу його участі у вихованні та спілкуванні з донькою. Зазначає, що в рішенні вказано, що зустрічі з дитиною мають проходити у присутності матері та психолога, однак не зазначено період дії такої додаткової вимоги, вважає, що обов`язкової участі протягом трьох місяців, як про це ним зазначено в позові, буде більш ніж достатньо, адже так батько дитини, бабуся і дідусь зможуть встановити психоемоційний зв`язок з ОСОБА_9 , побудувати надійні родинні відносини, такі зустрічі будуть проходити у атмосфері любові та гармонії без проекції матері на дитину. Вважає, що суд безпідставно задовольнив вимоги ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, адже відсутній спір з вказаного приводу між сторонами. Дитина від народження та по теперішній час проживає разом ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 ніколи не висловлював побажань змінити місце проживання дитини.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 , адвокат Мухіна Л.М. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог процесуального законодавства, що підтверджується довідкою Запорізького апеляційного суду про доставку до їх електронного кабінету судової повістки-повідомлення про судове засідання (т.5 а.с.70,74) до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що апелянтом у даній справі є ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник, адвокат Полтавець Т.О. від імені якого остання підписала апеляційну скаргу.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Полтавець Т.О. лише в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення зустрічей спілкування, а також в частині задоволених судом зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю. В іншій частині рішення суду не переглядається, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення зустрічей спілкування, а також зустрічний позов ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, суд першої інстанції встановивши, що обидва з батьків належним чином ставляться до виконання батьківських обов`язків за обставин та взаємовідносин, що склалися між сторонами, встановив графік зустрічей позивача з донькою в присутності матері та психолога, у тому числі з можливістю відвідування місць дозвілля та відпочинку, безперешкодного спілкування за телефоном та засобами відеозв`язку у будь-який інший час за бажанням дитини, дійшов висновку, що такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою повною мірою відповідатиме інтересам дитини та враховуватиме принцип рівності батьків у її вихованні. Виходячи зі змісту позовних вимог, наведених в уточненій позовній заяві, яка не містить вимоги про усунення перешкод з боку ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дитиною та не містить способу їх усунення, прийшов до висновку, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, суд першої інстанції надав оцінку та врахував висновок Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради щодо розв`язання спору у цій справі від 07 жовтня 2021 року №01-10/2369 про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, врахував те, що ОСОБА_5 з моменту народження проживає разом із матір`ю, наявність у дитини певної емоційної реакції під час спілкування із батьком, дійшов до висновку, що дитина має більшу прихильність саме до матері, яка в змозі забезпечити спокійне та стійке середовище, якою на початку воєнної агресії проти України було прийнято рішення про перебування разом з дитиною у більш безпечному регіоні. У той же час, суд вважає непереконливими аргументи ОСОБА_1 та його представника стосовно відсутності предмету спору щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , оскільки суду не надано доказів, що дане питання було врегульоване між сторонами. Рішення органу опіки та піклування за даним фактом відсутнє.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 з 19 серпня 2017 року перебували у шлюбі, зареєстрований Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 691, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 21 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії НОМЕР_2 , 23 січня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 розірваний, актовий запис № 05, після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище їй « ОСОБА_12 » (а.с.22 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії НОМЕР_3 , виданого повторно 17 липня 2018 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 285 від 13 березня 2018 року (а.с. 23 т. 1).

Дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_4 . Станом на час звернення до суду із позовом дитина проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 210 т. 4 зворот).

Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 580р від 21 грудня 2020 року «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 » встановлено такий порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5 : щосуботи з 17:00 год. до 19:00 год. в присутності матері дитини, зобов`язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 в реалізації його прав на особисте спілкування з дитиною, а ОСОБА_1 дотримуватись встановленого порядку з урахуванням прав та інтересів дитини (а.с. 38 т. 1).

Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 377р від 12 липня 2021 року «Про призупинення дії розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 21 грудня 2020 року № 580р «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 » дію вищезазначеного розпорядження призупинено строком на 1 місяць з моменту підписання цього розпорядження до стабілізації емоційного стану дитини (а.с. 107 т. 1).

В обґрунтування розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 377р від 12 липня 2021 року «Про призупинення дії розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 21 грудня 2020 року № 580р «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 » зазначено, що згідно з довідкою медичного центру «Енамед» від 04 січня 2021 року у малолітньої ОСОБА_5 діагностовано невроподібний стан, скарги на часті пробудження вночі, носову кровотечу, енурез, підвищену тривожність, плаксивість. Із посиланням на виписку з протоколу психо-корекційних, розвивальних групових та індивідуальних занять малолітньої ОСОБА_5 , надану приватно практикуючим психологом ОСОБА_13 від 06 травня 2021 року, висновок спеціаліста-психолога, кандидата психологічних наук, завідуючої кафедри психології Запорізького національного університету Губи Н.О. від 20 травня 2021 року, виписку з протоколу психологічного консультування та спостереження приватно практикуючого психолога ОСОБА_13 від 26 червня 2021 року у розпорядженні констатовано негативну емоційну реакцію малолітньої дитини ОСОБА_5 на батька ОСОБА_1 та рекомендовано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернутися з дитиною до спеціаліста-психоневролога, звернутися до медіатора для одержання психологічної допомоги у налагодженні міжособистісних стосунків, рекомендовано через 1 місяць надати медичний документ про наявність або відсутність позитивних змін в психо-емоційному стані малолітньої ОСОБА_5 (а.с. 107 т. 1).

Копії вказаних у розпорядженнях документів наявні у матеріалах цієї справи та досліджені судом під час судового розгляду (а.с. 136, 137-138, 139-143, 148 т. 1).

Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Запорізької міської ради від 01 липня 2021 року № 1993/03-В на адресу ОСОБА_1 , 03 червня 2021 року практичним психологом відділу соціальної роботи центру ОСОБА_8 було проведено спільну психологічну консультацію позивача, відповідача та їх дитини ОСОБА_5 , в процесі консультації дитина, побачивши батька, почала плакати, благала, щоб мати винесла її з кімнати та пішли додому, на прохання батьків залишитись дитина ще більше плакала. Батьку була надана консультація щодо тимчасового припинення спілкування з дитиною до того часу, поки стан дитини покращиться (а.с. 49 т. 1).

За змістом протоколу психологічного консультування та спостереження, складеного 03 липня 2021 року психологом ОСОБА_14 , дитина, коли дізнається, що батько повинен прийти, відчуває страх, стає дуже налякана, ридає, тікає до своєї кімнати (а.с. 150 т. 1).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста ОСОБА_15 від 19 липня 2021 року на час огляду розладів психіки у ОСОБА_5 не виявлено (а.с. 152 т. 1).

Відповідно до консультативного висновку лікаря вищої категорії, невролога ОСОБА_16 від 20 липня 2021 року, дитина ОСОБА_5 неврологічно здорова, виставлено діагноз: реакція на важкий стрес (а.с. 153 т. 1).

Згідно з висновком Органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 07 жовтня 2021 року № 01-10/2369 щодо розв`язання спору по цивільній справі № 335/7222/21, орган опіки та піклування вважав доцільним визначити наступний порядок участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 : перший та третій вівторок з 16:00 год до 19:00 год в присутності психолога та матері дитини; визначити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 : щовівторка та щочетверга з 16:00 год до 19:00 год в присутності психолога та матері дитини (а.с. 98 т. 2).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 27 квітня 2021 року, останній звернувся до Вознесенівського відділу служби у справах дітей Запорізької міської ради з проханням призначити дитячого психолога для вирішення проблем спілкування з дитиною через несприятливу поведінку матері (а.с.24 т.1).

Відповідно до листа Відділу по Вознесенівському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись до Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, оскільки відділ по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради не має повноважень для розгляду питання, викладеного у його заяві (а.с.25 т.1).

Відповідно до довідки Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 30 вересня 2020 року № 102, наданій ОСОБА_1 за наслідками надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, ОСОБА_1 не має перешкод психологічного характеру для вільного спілкування з дитиною, присутність батька у виховному процесі є необхідністю для всебічного розвитку дитини. Рекомендовано задля психологічного здоров`я та в інтересах дитини обом батькам налагодити довірливі стосунки та встановити конструктивні методи та тактики виховання, відновити спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_17 , оскільки відсутність батька в житті дитини спричинить деформоване відношення дитини до сімейних стосунків (а.с. 29-30 т. 1).

Відповідно до протоколу психологічного консультування та спостереження, складеного 14 серпня 2021 року психологом ОСОБА_13 , в ситуації очікування батька дитина нервує, спілкуватися відмовлялась (а.с. 238 т. 2).

Згідно з протоколом № 2 за результатами психологічної реабілітації (подолання наслідків стресу), а також спостереження і коригування процесу взаємодії між ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_1 , складеного 03 листопада 2021 року кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри психології Запорізького національного університету Поплавською А.П., дитина на час приходу батька почала плакати та благати, щоб його не пускали, вибігла до іншої кімнати і сховалася, попросивши мати не казати батькові де вона. Після того як батько пішов дитина деякий час перебувала у стресовому стані (а.с. 172174 т. 2).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 23 червня 2022 року, складеного уповноваженими особами Служби у справах дітей Одеської міської ради на підставі звернення ОСОБА_4 , дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира чиста, світла, в наявності сучасний ремонт, побутова техніка, меблі, водо-, електро- газопостачання, індивідуальне опалення. Дитина має власну кімнату, ліжко, шафу для одягу, планшет. Одяг, речі, іграшки відповідають віку та сезону (а.с. 133 зворот т. 4).

Вказана квартира на праві власності належить ОСОБА_4 , що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрів № 340658705 від 27 липня 2023 року (а.с. 209 т. 4).

Згідно довідки Міжнародної громадської організації «Об`єднаний європейський центр розвитку» від 20 червня 2023 року № 21, розрахунків, довідки ФОП ОСОБА_18 від 22 червня 2023 року, ОСОБА_5 відвідує студію «Робототехніка», студію «Вундеркінд», а також музичну школу ФОП ОСОБА_18 по класу фортепіано, оплату за які здійснює ОСОБА_4 (а.с. 205206 т. 4).

Допитана як свідок ОСОБА_19 , яка надавала консультативну допомогу як психолог, а також складала висновок на запит представника відповідача, суду пояснила, що двічі була присутня при зустрічах дитини з батьком. Під час другої зустрічі дитина не бажала спілкуватися з батьком, пішла до своєї кімнати, відмовлялась від зустрічі.

Допитана як свідок спеціаліст-психолог, кандидат психологічних наук, завідуюча кафедри психології Запорізького національного університету Губа Н.О. у судовому засіданні підтвердила висновок, наданий нею 20 травня 2021 року, зазначивши, що під час проведення дослідження дитина відмовлялась розмовляти про батька. Після того, як дитині були продемонстровані фотографії батьків, вона впізнала матір та батька, але після цього різко піднялась та попросила відвести до мами. Негативну реакцію викликало саме фото батька. Про батька спілкуватись відмовилась. Дослідження було припинено. Причину такої реакції на фото батька встановлено не було. Також зазначила, що наразі дитині вже 5 років, а тому висновок, складений нею 20 травня 2021 року на даний час вже втратив актуальність.

З боку ОСОБА_1 суду надано докази надсилання ОСОБА_4 грошових коштів на утримання дитини (а.с. 3237 т. 1), листи на адресу ОСОБА_4 , в яких ОСОБА_1 просить повідомити про стан здоров`я дитини, пропонує оплатити терапію у дитячого психолога (а.с. 47, 48 т. 1). Також, враховуючи, що у зв`язку із військовою агресією Росії проти України та введенням з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, ОСОБА_4 змінила місце проживання разом із дитиною, ОСОБА_1 через свого представника звертався із запитами щодо встановлення місцезнаходження дитини, зокрема до Державної прикордонної служби України, Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та правоохоронних органів (а.с. 109110, 131133, 217, 221 т. 3).

Матеріали справи містять докази стосовно стану здоров`я дитини, періодичних оглядів спеціалістами за період 20182021 р.р. (а.с. 8797 т. 1). Декларація про вибір лікаря дитині укладена із матір`ю ОСОБА_4 (а.с. 97-зворот т. 1).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі - Закон).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява N 2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі N 196/1202/19 (провадження N 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі N 753/5374/22 (провадження N 61-2097св23).

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, будучи батьком доньки ОСОБА_5 , прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Визначаючи спосіб участі виховання та спілкування батька з донькою, суд першої інстанції виходив із встановлених у справі фактичних обставин про те, що дитина потребує спілкування з батьком, позивач був позбавлений можливості особистого спілкування з донькою протягом більш ніж двох років, що ураховуючи вік дитини, не могло не вплинути на втрату емоційного контакту між ними, а тому суд врахував визначений спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною згідно із запропонованим висновком Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради в особі органу опіки та піклування № 01-10/2369вих від 07 жовтня 2021 року, однак виходячи з фактичних обставин справи, наданих суду доказів, вимог та пояснення батьків, та з урахуванням віку дитини, її стану здоров`я і зайнятості визначив батьку ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зокрема, у формі зустрічей кожен вівторок з 17-00 год до 19-00 год та щосуботи з 15-00 год до 19-00 год в присутності матері дитини ОСОБА_4 та психолога, у тому числі з відвідуванням місць дозвілля та відпочинку у будь-який інший час, безперешкодного спілкування за телефоном та засобам відеозв`язку у будь-який інший час за бажанням дитини ОСОБА_5 .

При цьому суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_4 також не навела обґрунтованих аргументів на підтвердження неможливості побачень батька і дитини для спілкування згідно з встановленим судом графіком. Законні підстави для обмеження або припинення спілкування батька ОСОБА_1 із дитиною донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні. Судом також враховано висновки практичного психолога ОСОБА_20 та соціального педагога ОСОБА_21 , викладені в довідці КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 30 вересня 2020 року № 102 (а.с. 29-30 т.1), наданій ОСОБА_1 за наслідками соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, відповідно до яких ОСОБА_1 не має перешкод психологічного характеру для вільного спілкування з дитиною, присутність батька у виховному процесі є необхідною для всебічного розвитку дитини. Рекомендовано задля психологічного здоров`я та в інтересах дитини обом батькам налагодити довірливі стосунки та встановити конструктивні методи та тактики виховання, відносити спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_17 , оскільки відсутність батька в житті дитини спричинить деформоване відношення дитини до сімейних стосунків.

Суд першої інстанції враховуючи надані сторонами докази по справі вірно встановив, що дійсно станом на час виникнення спірних правовідносин, у спілкуванні між батьком ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_17 були наявні певні труднощі, пов`язані із емоційним станом дитини та реакцією дитини на батька внаслідок чого дитина відчувала стрес, плакала, відмовлялась від спілкування. Натомість, доказів того, що з боку ОСОБА_1 вчинялись будь-які протиправні дії щодо дитини та відповідача ОСОБА_4 , матеріали цієї справи не містять. Відповідач ОСОБА_4 також підтвердила, що батько дитини ОСОБА_1 жодних протиправних дій по відношенню до неї та дитини не вчиняв. Таким чином, реакція дитини (стрес) під час спілкування із батьком, на переконання суду, не пов`язана із будь-якими протиправними діями з його боку.

Колегія суддів фактичено погоджується з висновком суду першої інстанції у визначеному способі участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 у формі зустрічей кожен вівторок з 17 години до 19 години та щосуботи з 15 години до 19 години, у тому числі з можливістю відвідування місць дозвілля та відпочинку у будь-який інший час, безперешкодного спілкування за телефоном та засобами відеозв`язку та зауважує, що батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку доньки, незалежно від того, з ким вона буде проживати.

Суд першої інстанції врахував факт тривалого проживання дитини з матір`ю та її психологічний стан, за обставин розглядуваної справи, дійшов до висновку про встановлення адаптивного періоду зустрічей батька з донькою. Такий адаптивний період мав сприяти поступовому відновленню відносин між батьком та дитиною і формуванню емоційного контакту.

Проте, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов помилково висновку, що на таких зустрічах дитини з батьком повинен брати участь психолог, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо необхідності психолога бути присутнім при зустрічах батька з дитиною. Навпаки, висновком практичного психолога ОСОБА_20 та соціального педагога ОСОБА_21 , викладені в довідці КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 30 вересня 2020 року № 102 (а.с.29-30 т.1), наданій ОСОБА_1 за наслідками соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, встановлено, що ОСОБА_1 не має перешкод психологічного характеру для вільного спілкування з дитиною, присутність батька у виховному процесі є необхідною для всебічного розвитку дитини., тому вважає, що достатньо на таких зустрічах лише присутність матері.

При цьому, суд першої інстанції визначаючи зустрічі батька з дитиною не конкретизував кількість таких зустрічей саме у присутності матері. У зв`язку з метою сприяння забезпеченню відновлення відносин між батьком та дитиною, налагодження між ними психоемоційного контакту, колегія суддів приходить до висновку, за доцільне визначити, що лише перші 10 (десять) зустрічей батька з дитиною мають бути проведені у присутності матері ОСОБА_4 , з якою дитина проживає постійно. Інші зустрічі батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_5 у визначений судом першої інстанції спосіб повинні проходити за відсутності матері ОСОБА_4 , оскільки налагодження зазначених відносин має на меті особисте спілкування позивача з дитиною, ураховуючи інтереси саме дитини, за відсутності намагань сторін протягом цих зустрічей з`ясовувати особисті відносини.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_4 , що зустрічі батька з дитиною мають відбуватися виключно за бажанням самої дитини, з тих підстав, що з огляду на вік дитини, відсутність протягом тривалого часу особистого контакту батька з дитиною, можливість матері формувати негативне ставлення до позивача, що перед початком зустрічей може створити батьку перешкоди у формуванні довірливих відносин з донькою, та враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.

З огляду на зазначене, оцінюючи доводи апеляційної скарги, виходячи з балансу інтересів дитини (збереження зв`язків дитини з батьком, враховуючи, що суд не встановив випадків, коли це може зашкодити її здоров`ю та розвитку) і батька (участь у прийнятті рішень у вихованні дитини), надаючи перевагу інтересам дитини над інтересами батька, апеляційний суд вважає змінити рішення суду першої інстанції у визначеному судом першої інстанції способі участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі зустрічей кожен вівторок з 17.00 годин до 19.00 годин та щосуботи з 15.00 годин до 19.00 годин в присутності матері дитини ОСОБА_4 та психолога, у тому числі з можливістю відвідування місць дозвілля та відпочинку за бажанням дитини ОСОБА_5 .. Визначивши, що лише перші 10 (десять) зустрічей батька з дитиною мають бути проведені у присутності матері ОСОБА_4 , виключивши посилання суду «за бажанням дитини ОСОБА_5 ».

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, колегія суддів зазначає наступне.

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі N 196/1202/19 (провадження N 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі N 753/5374/22 (провадження N 61-2097св23).

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, суд першої інстанції входив з того, що у первісному позові ОСОБА_1 не ставив питання про усунення перешкод з боку ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а просив зобов`язати ОСОБА_4 не чинити такі перешкоди. При цьому просив встановити участь батька у вихованні з донькою. Уточнений первісний позов ОСОБА_1 не містить вимогу про усунення перешкод з боку ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дитиною та не містить способу їх усунення, а отже суд першої інстанції визнав їх необґрунтованими та відповідно не задовольнив.

Колегія судді не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

При прийнятті рішення судами було порушено закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні.

Суд апеляційної інстанції відхилив твердження ОСОБА_4 про те, що вона не чинить жодних перешкод позивачу у спілкуванні із донькою, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Суд першої інстанції, встановлюючи порядок участі батька - ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , взяли до уваги поведінку батька, спрямовану на участь у вихованні і житті доньки, не врахував доведеність факту перешкоджання ОСОБА_4 спілкуванню ОСОБА_1 з дитиною.

Встановлені судом обставини свідчать про наявність між батьками сталих неприязних відносин, зокрема, наявний спір щодо участі батька у вихованні доньки та спілкуванні з нею.

Аргументи суду першої інстанції про відсутність порушеного права ОСОБА_1 про усунення перешкод з боку матері дитини ОСОБА_4 у спілкуванні з донькою спростовуються матеріалами справи, які свідчать, що між сторонами склались вкрай неприязні стосунки, які позбавляють позивача можливість регулярно спілкуватися з дитиною. ОСОБА_1 у своїх заявах по суті справи та безпосередньо під час судових засідань неодноразово та особисто підтверджував, що ОСОБА_4 не дає йому змоги спілкуватись з донькою ОСОБА_9 . Також, сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду із таким позовом є вже самостійним доказом того, що йому перешкоджають у спілкуванні із дитиною, та свідчить про зацікавленість у такому спілкуванні, а також бажанні бути присутнім у житті дитини.

ОСОБА_1 , звертаючись із позовом до суду в якому зазначав, що у першу чергу мав на меті захист прав своєї дитини. Право бути щасливою дитиною, право на присутність у своєму житті обох батьків, право відчувати себе в оточенні сім`ї тощо.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача ОСОБА_1 спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні. На час розгляду справи сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_4 .. Станом на час звернення до суду із позовом дитина проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_22 не надано суду належним та достатніх доказів, які б свідчили про те, що батько дитини умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бажає спілкуватися з дитиною. Навпроти наявність спору з приводу зустрічей батька з дитиною, його участі у її вихованні та спілкуванні з нею, свідчать неодноразові звернення ОСОБА_1 до органів опіки та піклування, а також з численними зверненнями до суду з відповідними позовами, що свідчить про бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою.

На що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про відмову в частині позову ОСОБА_1 про усунення йому перешкод з боку ОСОБА_4 у спілкуванні їхньої спільної дитини ОСОБА_9 .

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач, будучі батьком доньки ОСОБА_9 , прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Таким чином, апеляційний суд вважає встановленим та доведеним, що своїми діями ОСОБА_4 перешкоджає ОСОБА_1 в повній мірі реалізувати свої батьківські права.

Встановивши, що сторони в добровільному порядку не змогли досягти згоди щодо участі позивача у вихованні доньки, зі сторони відповідача чиняться перешкоди позивачу у зустрічах з дитиною, що підтверджується його зверненням до органу опіки та піклування, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що позивачу не чиняться перешкоди у спілкуванні з донькою, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 про визначення місця поживання дитини та порядку участі батька у вихованні, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Також Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові вказала на те, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги в частині встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не зазначила, які у даному випадку її права, свободи чи законні інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому підлягають захисту судом. У цей же час, предметом первісного позову ОСОБА_1 є, зокрема, захист його порушеного права на виховання та спілкування із дитиною. Отже, у даному випадку саме ОСОБА_1 має визначати ефективний спосіб захисту, який він просить застосувати суд, з метою відновлення його порушеного права. У цій справі позивач у первісному позові заявив вимоги, вирішення судом яких, на його думку, усуне порушення його права. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 фактично зводяться до заперечення первісних позовних вимог ОСОБА_1 і встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини, який буде, на думку ОСОБА_4 , відповідати інтересам дитини. Дана позиція ОСОБА_4 врахована судом під час вирішення первісного позову ОСОБА_1 .

Водночас, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції врахувавши фактичні обставини справи, вимоги закону, надавши оцінку всім доказам у справі дійшов вірного висновку задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини із матір`ю, оскільки відсутність заперечень з боку відповідача ОСОБА_1 щодо проживання дитини разом із матір`ю не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

При цьому слід зауважити, що ОСОБА_1 не скористався своїми процесуальними правами на визнання в цій частині зустрічного позову та/або укладення мирової угоди.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Матеріали справи не містять доказів вчинення сторонами дій чи настання обставин, які б свідчили про відсутність неврегульованого питання щодо визначення місця проживання дитини сторін або що сторонами належним чином врегульовано це питання.

Той факт, що відповідач за зустрічним позовом визнає, що місцем проживання дитини є місцем проживання матері, не означає, що право на проживання дитини з матір`ю офіційно визнано державою та органами, які опікуються правами дитини. Рішення органу опіки щодо визначення місця проживання дитини відсутнє.

Договір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю відсутній. Форма такого договору Сімейним кодексом або іншим нормативним актом не передбачена. В той же час, ч. 4 ст. 157 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Як раз щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків між сторонами існує спір, що виключає можливість укладення такого договору.

Про наявність спору між сторонами про визначення місця проживання дитини свідчить сам факт заперечення ОСОБА_1 проти задоволення цієї позовної вимоги.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_4 в частині визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_4 .

З огляду на зазначене аргументи апеляційної скарги є частково виправданими.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для його скасування та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі

.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні доньки, що буде відповідати інтересам дитини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного, виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька проводити більше часу разом із донькою, з урахуванням інтересів дитини, для якої спілкування з батьком є необхідним для гармонійного розвитку, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині усунення перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Полтавець Тетяни Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2023 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині усунення перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 скасувати, в частині визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою змінити.

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі зустрічей кожний вівторок з 17.00 години до 19.00 години та щосуботи з 15.00 години до 19.00 години. Перші 10 (десять) зустрічей батька з дитиною провести у присутності матері дитини ОСОБА_4 , у тому числі з можливістю відвідування місць дозвілля та відпочинку.

В решті рішенні суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 13 лютого 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.