Справа № 570/5207/24
провадження № 2-о/570/230/2024
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.

розглянувши в порядку окремого провадження цивільного судочинства у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість спільного проживання через систематичне домашнє насильство зі сторони колишньої дружини, заявник у поданій до суду 08 жовтня 2024 року заяві з врахуванням заяви від 14 жовтня 2024 року про виправлення недоліків просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців, яким визначити такі тимчасові обмеження її прав:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У поданих до суду заявах заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат Юлія Щербяк просять задоволити заяву про видачу обмежувального припису повністю.

У поданих до суду запереченнях вказаний представник заінтересованої особи вважає заяву про видачу обмежувального припису необгрунтованою та такою, що подана з метою виселення колишньої дружини зі спільного будинку. Зазначає, що ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів щодо фактів вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 щодо нього чи його сина, можливості настання тяжких та особливо тяжких наслідків для життя та здоров`я. Вважає, що подання заяви про видачу обмежувального припису, неодноразові звернення до правоохоронних органів із заявами про вчинення домашнього насильства є формою тиску на ОСОБА_2 та спонукання її до укладення договору розподілу спільного сумісного майна колишнього подружжя на невигідних для неї умовах. Просить відмовити у видачі обмежувального припису за безпідставністю.

Учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

У поданій до суду заяві заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат Юлія Щербяк просять розгляд справи проводити без їх участі, оскільки ні кривдник, ні його представник не з"являються до суду.

Представник заінтересованої особи адвокат Муравська О.О. просила відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в кримінальній справі №712/5676/22, яка знаходиться на розгляді Соснівського районного суду міста Черкаси.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про їх правовідносини, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку учасників, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.

Заявник та заінтересована особа з 08 грудня 2020 року до 11 липня 2024 року перебували у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Протягом проживання однією сім`єю з ними періодично проживали діти від попередніх шлюбів: спочатку у квартирі АДРЕСА_2 , а в подальшому в будинку АДРЕСА_1 , власником якого відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 398299071 від 08 жовтня 2024 року є ОСОБА_1 .

Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 31 липня 2024 року на момент відвідування ознак безпеки для дитини не виявлено.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 31 липня 2024 року у будинку АДРЕСА_1 встановлено, що умови проживання хороші, базові потреби дитини батьком забезпечуються. Проте наявні конфліктні стосунки між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідком яких є неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді Відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області згідно бази даних інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал національної поліції України" по спецлінії "102" неодноразово надходили звернення від ОСОБА_1 відносно можливих неправомірних дій ОСОБА_2 , зокрема 07.05.2024, 19.06.2024, 11.07.2024, 28.07.2024, двічі 30.07.2024, тричі 05.08.2024, 19.08.2024, чотири звернення 26.08.2024, 27.08.2024, 01.09.2024.

30 липня 2024 року відносно ОСОБА_2 складений адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП про вчинення домашнього насильства, а саме про те, що по АДРЕСА_1 ображала нецензурною лайкою ОСОБА_1

05 серпня 2024 року відносно ОСОБА_2 складений адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП про вчинення домашнього насильства, а саме про те, що по АДРЕСА_1 під час словесної перепалки з чоловіком ОСОБА_1 , вдарила останнього ногою в область паху.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 серпня 2024 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та звільнена від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Зі змісту постанови вбачається, що 07 травня 2024 року близько 09 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинила словесний конфлікт стосовно свого чоловіка, під час якого словесно ображала останнього, чим вчинила психологічне домашнє насильство стосовно свого чоловіка ОСОБА_1

21 серпня 2024 року відносно ОСОБА_2 складений адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП про вчинення домашнього насильства, а саме по АДРЕСА_1 пошкодила замок гаражних воріт, що призвело до заблокування автомобіля ОСОБА_1 .

За фактом пошкодження вікна та дверей ОСОБА_1 з 22 серпня 2024 року розслідується кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України.

Крім цього, за фактом вчинення крадіжки гаманця ОСОБА_1 з 22 серпня 2024 року розслідується кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

25 серпня 2024 року винесений терміновий заборонний припис серії АА №382367 стосовно кривдника ОСОБА_2 та застосовано заходи, зокрема, заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Ч.9 ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України. Відомостей про оскарження термінового заборонного припису заінтересована особа суду не надала.

До вказаних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

За приписами п.п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення цього Закону обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Ч.2 ст.3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько), дитина (діти), вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка). Ч.ч.2, 3, 4 ст.26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов таких висновків, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив учасникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Учасники скористалися правовою допомогою.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.ст.1, 3 Конституції України). Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.21, ч.2 ст.22, ч.1 ст.28, ч.1 ст.29, ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Дослідженням наданих заявником доказів, встановлено, що доводи ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, оскільки встановлено: наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що мало наслідком неодноразові звернення заявника із заявою про вчинені адміністративні та кримінальні правопорушення до органів поліції.

Враховуючи наведене, суд вважає, що наявний факт систематичного вчинення ОСОБА_2 насильства в сім`ї щодо заявника ОСОБА_1 , її дії мають ознаки психологічного та фізичного домашнього насильства (словесні образи, залякування, штовхання) та є такими, що порушують психологічну та фізичну недоторканість потерпілого, порушують права його та його сина на життя в безпечному середовищі, а тому заявник, як жертва домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих ризиків можливого повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, а тому вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

З урахуванням того, що у зв`язку зі зверненням ОСОБА_1 до органу досудового розслідування в порядку ст.214 КПК України, зазначені ним обставини підлягають розслідуванню та перевірці в порядку кримінального судочинства у визначені чинним кримінальним процесуальним законодавством строки, суд вважає, що строк дії обмежувального припису слід визначити на підставі ст.350-6 ЦПК України в два місяці.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що в силу положень ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Щодо порядку виконання рішення суд звертає увагу на таке.

Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.259, 294, 350-1-350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, суд

у х в а л и в:

задоволити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Видати строком на 2 (два) місяці обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , яким :

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення виготовлене 11 вересня 2024 року.

Суддя: Кушнір Н.В.