Справа № 487/9642/23
Провадження № 4-с/487/10/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва в скалі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Барської А.В., розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Березанського відділу держаної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ

25.12.2023 через підсистему «Електронний суд» представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Дубінкін Ю.М. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на дії державного виконавця Березанського відділу держаної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області, якою просив скасувати постанови державних виконавців від 19.02.2018 та від 20.03.2019 у виконавчому провадженні №44098536 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування поданої скарги представник скаржника адвокат Дубінкін Ю.М. зазначив, що скаржник проживає в с. Коблево, Березанського району Миколаївської області, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, не працює. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2006 по справі №2-1935/2006 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу), яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 квітня 2006 року і до повноліття дитини. В межах виконавчого провадження №44098536, з примусового виконання вищенаведеного рішення суду, державним виконавцем було винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 19.02.2018 та від 20.03.2019. З даними постановами скаржник не згоден з огляду те, що матеріали виконавчого провадження не містять відомостей щодо ухилення боржника від сплати заборгованості по аліментам. Окрім того, він потребує лікування розсіяного склерозу закордоном, його родичі рекомендували йому пройти лікування саме в Німеччині. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

В обґрунтування додержання строків на звернення до суду зі скаргою зазначив, що про оскаржувані постанови скаржник дізнався лише 12.12.2023 при спробі виїхати на лікування закордон, на підтвердження чого надав постанову про відмову у перетині державного кордону України від 12.12.2023.

Ухвалою судді від 08.01.2024 року прийнято до розгляду дану скаргу. Залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи ОСОБА_2

11.01.2024 до канцелярії суду надійшли копії виконавчого провадження №44098536.

22.01.2024 до канцелярії суду надійшов розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 11.01.2024.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися. Представник скаржника подав через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд скарги за їх відсутності. Вимоги скарги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Державний виконавець та стягувач в призначене судове засідання не з`явилися. Про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи №2-1935/2006, матеріали скарги №487/9642/23 та виконавче провадження №44098536, суд приходить до наступного.

В обґрунтування необхідності скасування постанов про обмеження скаржника у праві виїзду за межі України, представник скаржника зазначив, що відповідно до рекомендації довідки МСНК та програми реабілітації інваліда, ОСОБА_1 має неврологічне захворювання розсіяний склероз та потребує стаціонарного лікування. Згідно відомостей з інтернет-ресурсу йому стало відомо про якісне лікування розсіяного склерозу в Німеччині. За рекомендацією родичів він обрав клініку в м. Швирін, Німеччина. Наявність оскаржуваних постанов чинить йому перешкоди у перетині кордону.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2006 по справі №2-1935/2006 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу), яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 квітня 2006 року і до повноліття дитини.

12 травня 2006 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2-1935/2006 на примусове виконання вищенаведеного рішення суду.

В подальшому за заявою стягувача було розпочато виконавче провадження №44098536, яке перебуває в стадії виконання.

19.02.2019 державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Капсамуном О.В. та 20.03.2019 державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Чітаком Б.В. в межах виконавчого провадження №44098536 винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якими встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-1935 виданого 12.05.2006.

Рішенням 7 прикордонного карпатського загону ДПС України від 12.12.2023 було відмовлено ОСОБА_1 в перетині державного кордону України в зв`язку з наявністю вищенаведених постанов.

Так, згідно довідки до акту огляду медико-соціальною комісією №509207 від 20.09.2023, ОСОБА_1 має третю групу інвалідності (безстроково) за загальним захворюванням. Рекомендовано медикаментозне, амбулаторне, стаціонарне лікування в неврологічному відділенні.

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №209/1562 від 20.09.2023, ОСОБА_1 має діагноз розсіяний склероз. Йому рекомендовано відновлювану терапію та профілактичні заходи, психіатричну допомогу, медичне обстеження та інше на стаціонарному лікуванні в КНП «Миколаївської обласної клінічної лікарні» МОР.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Миколаївській області, ОСОБА_1 перебуває в них на обліку, має особовий рахунок № НОМЕР_1 та отримує пенсію по інвалідності з 31.01.2020 року по теперішній час.

Згідно наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.01.2024, станом на день складання розрахунку заборгованість скаржника зі плати аліментів складає 74001,56 грн. Нарахування заборгованість здійснювалося по жовтень 2022 включно, в зв`язку з набуттям дитиною повноліття.

Судовому захисту підлягають права боржника (ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження»), які порушені неправомірними діями, рішеннями або бездіяльністю виконавця (ст.451 ЦПК України).

Скарги учасників виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність виконавця розглядаються судом в порядку, визначному цивільним процесуальним законом, з урахуванням особливостей, встановлених Розділом VII ЦПК України.

Одним з доводів скаржника на користь незаконності ухвалених виконавцями рішень щодо обмеження його як боржника у праві виїзду за межі України є необґрунтованість, на думку скаржника, нарахованої заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Нормою ч.8 ст.71 закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, за змістом наведених спеціальних норм заінтересована особа, у тому числі і боржник у виконавчому провадженні, у разі незгоди із розміром нарахованої заборгованості зі сплати аліментів має право звернутися до суду з відповідною заявою (скаргою) про визнання незаконним нарахування заборгованості.

У даній скарзі скаржником не заявлено вимоги про визнання незаконними дій державних виконавців з нарахування заборгованості, що свідчить про відсутність підстав для перевірки правильності і обґрунтованості нарахованої скаржнику заборгованості зі сплати аліментів у межах розгляду цієї скарги.

Існування заборгованості у скаржника зі сплати аліментів підтверджена наявними у справі розрахунками виконавця.

Згідно п. 1 ч. 9 ст. 71 закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладений обов`язок за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, винести вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Тобто обов`язок виконавця винести зазначені постанови ставиться законом у залежність виключно від наявності чи відсутності заборгованості зі сплати аліментів у певному обсязі, зокрема для ухвалення рішення про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, виконавець не має встановлювати факт умисного ухилення боржника від сплати аліментів, на що посилався представник скаржника як на одну із підстав для задоволення скарги.

Надана скаржником та його представником медична документація не містить конкретних даних щодо необхідності лікування скаржника саме за кордоном та є не достатнім доказом у розумінні ст.80 ЦПК України для висновку про те, що обмеження скаржника у праві виїзду за кордон створює реальну загрозу для його життя і здоров`я. До того ж, індивідуальна програми реабілітації інваліда №209/1562 від 20.09.2023, яка майже дублює індивідуальну програму реабілітації інваліда №35 від 10.01.2020 року, містить рекомендації щодо проходження лікування ОСОБА_1 в КНП «Миколаївської обласної клінічної лікарні» МОР.

Надані представником скаржника скріншоти з Інтернету не містять жодної належної та допустимої інформації на підтвердження доводів скаржника.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 260, 353, 447,450, 449, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича на дії державного виконавця Березанського відділу держаної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 29.01.2024.

Суддя С.В. Щербина