Справа №489/2490/23
Провадження №2/489/127/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 лютого 2024 м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання - Назаровою С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, виконавчий комітет Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав
Представниця позиваки звернулася до суду з позовом, яким просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2023. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені ще 2020 року, незадовго після народження дітей. З того часу, позивачка лишилася проживати з дітьми за місцем реєстрації. Відповідач не цікавиться життям дітей, їхнім розвитком, не проявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умови для їх належного вікового розвитку, забезпеченні належного побутового рівня для них. З початку військової агресії Російської Федерації проти України, позивачка з дітьми вимушено евакуювалася до Республіки Польща. Відповідач не поцікавився умовами, в яких перебувають його діти з часу розгортання збройної агресії, не допомагає матеріально, не намагався взяти участь у захисті дітей від негативних наслідків війни, що свідчить про зухвале нехтування своїми батьківськими обов`язками. Рідний батько з дітьми ніколи до амбулаторії не звертався, їх здоров`ям не цікавиться. 14 квітня 2023 року відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей.
Ухвалою суду від 29.05.2023, позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 06.06.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 07.09.2023, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, просила позовні вимоги задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Від представниці третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2023.
Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .
Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 20.05.2020, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з Акту про фактичне проживання ОСББ «Вектор» від 10.05.2023, ОСОБА_1 проживала до 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 зі своїми дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з початку військового вторгнення Російської Федерації в Україну, вони виїхали до Польщі. ОСОБА_2 з 2020 року не проживає за вказаною адресою та не з`являється у квартирі АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки з КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» від 23.05.2023 за вих. № 206/05/01-06, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спостерігаються лікарем - педіатром в сімейній амбулаторії № 3 КНП ММР «ЦПМСД № 4» Васьковою Л.В. з періоду новонародженості. Декларація на обслуговування дітей була укладена з матір`ю. Під час відвідування лікарні з 2020 року по теперішній час діти з`являються тільки у супроводі матері, ОСОБА_1 , іноді у супроводі старшого брата. Виклики додому, обстеження дітей здійснюється матір`ю. Присутність батька ОСОБА_2 , його зацікавленість у розвитку дітей не була помічена жодного разу.
З заяви ОСОБА_2 від 14.04.2023, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ягужинською К.Т., зареєстрованої в реєстрі за № 326, вбачається, що ОСОБА_2 надає вільну і безумовну відмову від виховання і утримання своїх малолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав на них.
Згідно висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.12.2023 за вих. № 5546/02.02.01-22/04/14/23, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.
Таким чином, винна поведінка відповідача та його свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, свідчить про ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей, крім того відповідач добровільно не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Аналізуючи наведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідача вказує на те, що він не виявляє батьківського піклування та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своїх малолітніх дітей, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітніх дітей, відповідача слід позбавити батьківських прав, як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, виконавчий комітет Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий.
виконавчий комітет Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Служба у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, місце знаходження, м. Миколаїв, пр. Богоявленський,1.
Повний текст судового рішення складено «05» лютого 2024.
Суддя Н.О. Рум`янцева