ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1840/24 Справа № 214/2517/20 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М.,Зубакової В.П.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №214/2517/20 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року (суддя Ступак С.В.), ухвалене в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В квітні 2020 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалось на те, що на виконання своє статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки даний будинок є багатоповерховим, опалення до зазначеної квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Відповідач не здійснювала у повному обсязі оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2010 року по 01 січня 2020 року утворилась заборгованість на суму 35 255,78 грн.

Просив суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 35 255,78 грн. та судовий збір.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період з 01 жовтня 2010 року по 01 січня 2020 року в розмірі 35 255,78 грн та судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , однак, остання належним чином не виконувала своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим, у них перед КПТМ «Криворіжтепломережа» утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 2010 року по 01 січня 2020 року в розмірі 35 255,78 грн. За таких обставин, суд першої інстанції вважав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову позивача.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач звернувся до суду з позовом 10 квітня 2020 року, тобто за межами установленого законом трирічного строку позовної давності залишається вимога про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2010 року до 20 квітня 2020 року. Скаржник вважає за необхідне заявити про застосування строку позовної давності, оскільки скаржник не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи, тим самим був позбавлений такого права на стадії розгляду справи в суді першої інстанції. Зауважує на тому, що відповідач не є споживачем послуг, що надаються позивачем, оскільки квартира АДРЕСА_2 не належить позивачу на праві приватної власності.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 є споживачами послуг, що надаються КП ТМ «Криворіжтепломережа» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по отриманню комунальних послуг, однак зареєстровані особи за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Будинок, в якому на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , є багатоповерховим, опалення квартири АДРЕСА_3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку.

Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку, в тому числі, і опалення квартири відповідача, остання є такою, що фактично спожила надані послуги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункту 4 частини 1, пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим ), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , однак, остання належним чином не виконувала своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим, у них перед КПТМ «Криворіжтепломережа» утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 2010 року по 01 січня 2020 року в розмірі 35 255,78 грн. За таких обставин, суд першої інстанції вважав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте, суд першої інстанції дійшов такого висновку з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування такого судового рішення.

Так, в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що вона не була повідомлена судом першої інстанції про час та місце розгляду справи.

За частиною 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адресу відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Встановлено, що справу розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, що свідчить про необізнаність відповідача про наявність даного спору в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи без належного повідомлення відповідача про хід розгляду справи, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції на підставі пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі по суті позовних вимог.

Вирішуючи спір по суті позову про стягнення заборгованості за централізоване опалення, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пункту 5 частини 3 статті 20 , пункту 2 частини 1 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем по справі доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , суду не надано.

Відповідачем по справі до апеляційної скарги надано копію договору купівлі продажу від 12 липня 2006 року, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 2435, відповідно до якого ОСОБА_1 відчужила на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 (а.с.98). Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 зареєстровано 29 серпня 2006 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.99).

Крім того, в матеріалах справи наявні відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України, відповідно до яких ОСОБА_1 не значиться зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.31).

З вище викладеного слідує, що вимога позивача про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги до відповідача ОСОБА_1 за період часу з 01 жовтня 2010 року по 01 січня 2020 року пред`явлена безпідставно, оскільки не встановлений факт наявності права власності, реєстрації та фактичного проживання відповідача в квартирі2 в будинку АДРЕСА_4 , до якої були надані комунальні послуги, що виключає факт отримання цих послуг саме відповідачем ОСОБА_1 , починаючи з 01 жовтня 2010 року по 01 січня 2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги.

Отже, достовірно встановивши, що ОСОБА_1 фактично не користувалася житлово-комунальними послугами, що надавалися позивачем за адресою: АДРЕСА_1 у спірний період, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити таке.

За змістом статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Стаття 322 ЦК України покладає на власника майна тягар його утримання. Зокрема власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , що розташована у багатоквартирному будинку та під`єднання до єдиної централізованої системи теплопостачання належить на праві власності ОСОБА_2 , яка і зобов`язана нести витрати по її утриманню.

За змістом частиною 2 статті 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги», якщо жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин є власник зазначеного приміщення.

Згідно зі частини 3 статті 156 ЖК України участь інших осіб, які проживають у приватизованому житловому приміщенні, визначаються його власником і обов`язки з оплати комунальних послуг у них виникають лише перед останнім.

ОСОБА_1 не є власником зазначеної квартири.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач звернувся до суду з позовом 10 квітня 2020 року, тобто за межами установленого законом трирічного строку позовної давності залишається вимога про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2010 року до 20 квітня 2020 року, оскільки в даному випадку в задоволенні позовних вимог слід відмовити з тих підстав, що відповідач не є споживачем житлово-комунальних послуг, що надавалися позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини 1, пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим ), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з позивача необхідно стягнути на користь відповідача витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 153 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 376, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення, відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді Я.М.Бондар

В.П.Зубакова