Постанова

Іменем України

29 січня 2024 року

провадження №22-ц/824/2004/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу Оболонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва

від 19 жовтня 2022 року

у складі судді Катющенко В. П.

у цивільній справі №755/8227/22 Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

про визнання батьківства,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (відповідач 1), ОСОБА_3 (відповідач 2) про визнання батьківства, в якому просила:

1) визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) виключити з актового запису №2351 від 20.09.2019 про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , складеного Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Оболонський РАЦС), відомості про батька: « ОСОБА_3 »;

3) внести зміни до актового запису №2351 від 20.09.2019 про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , складеного Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а саме: зазначити у графі «Батько» - « ОСОБА_2 », громадянин Домініканської Республіки, зазначити у графі «Прізвище» - " ОСОБА_4 ".

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що у 2018-2019 роках мала стосунки з громадянином Домініканської Республіки ОСОБА_2 . Від цих стосунків у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент народження дитини вона та ОСОБА_2 проживали окремо. Дитина була зареєстрована в органах РАЦС та її батьком був вказаний громадянин Королівства Іспанії ОСОБА_6 , про що було видане свідоцтво про народження дитини. Вказана в свідоцтві про народження інформація про батька дитини не відповідає дійсності, оскільки батьком дитини є ОСОБА_2 , з яким вона проживає однією сім`єю, вони ведуть спільне господарство та утримують сина.

Вважала, що за таких обставин наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.09.2022 відкрито провадження у цій справі, розгляд якої визначено проводити за правилами загального позовного провадження у закритому судовому засіданні.

Відповідачі, діючи через своїх представників, подали до суду заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, третя особа - Оболонський РАЦС подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що перевіркою, проведеною за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та наявним архівним фондом Оболонського РАЦС виявлено актовий запис №2351 про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , складеного 20.09.2019 Відділом, де в графі "Батько" вказаний громадянин Королівства Іспанія ОСОБА_6 , а в графі "Мати" - громадянка України ОСОБА_1 . У даному актовому записі підставою запису відомостей про батька внесено свідоцтво про шлюб, видане 08.01.2019 в Муніципалітеті Арадіппу в районі Ларнака, Кіпр 08.01.2019; шлюб укладено 08.01.2019 за № НОМЕР_1 .

Судом не взято до уваги, що факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не може підтверджувати факт батьківства останнього відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За наведених обставин Оболонський РАЦС просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2022 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач та відповідачі, діючи кожний через своїх представників, подали відзиви, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Скаржник - Оболонський РАЦС, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 23.01.2024, свого представника не направив. Надіслав на електронну адресу суду лист, в якому інформував, що його представник не зможе прибути в судове засідання, призначене на 23.01.2024.

Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 23.01.2024, не з`явилася.

Відповідачі також не з`явилися в судове засідання, призначене на 23.01.2024, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи через своїх представників. Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 просив проводити розгляд апеляційної скарги за його відсутності та відсутності його довірителя (том 1, а. с. 138-145).

Відповідно до ч. 2 т. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення, за відсутності учасників справи в судовому засіданні 23.01.2024, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на таке.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Рішення суду щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Верховний Суд зазначив, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування у цій категорії справ. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні відомості, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливе за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (постанова від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц).

Висновок експертизи з питання походження дитини є одним з основних доказів, який має бути оцінений судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №444/526/18 (провадження №61-7126св22), від 08 березня 2023 року у справі №205/5698/21 (провадження №61-564св23 та від 06 грудня 2023 року у справі №523/8194/18 (провадження №61-6216св23).

У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №478/690/18 (провадження №61-18333св19) зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з імовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа №3451/05, § 34 від 07 травня 2009 року).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказувала, що з у 2018-2019 роках вона мала стосунки з громадянином Домініканської Республіки ОСОБА_2 . Від цих стосунків у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Також вказувала, що на момент народження дитини вона та ОСОБА_2 проживали окремо, народження дитини було зареєстровано в органах РАЦС, а батьком дитини був вказаний громадянин Королівства Іспанії ОСОБА_6 .

Стверджувала, що інформація в свідоцтві про народження дитини в графі "Батько" не відповідає дійсності, оскільки батьком дитини є ОСОБА_2 , з яким повна проживає однією сім`єю, вони ведуть спільне господарство та утримують сина.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 надала наступні докази: свідоцтво про народження дитини; фотографії; афідевіт ОСОБА_1 з нотаріальним перекладом; афідевіт ОСОБА_2 з нотаріальним перекладом; афідевіт ОСОБА_3 з нотаріальним перекладом; лист від 01.10.2022 №2596/21.6-81 Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

З наданих позивачкою доказів вбачається наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 20.09.2019 зроблено відповідний актовий запис за №2351 та видано свідоцтво про народження.

Згідно листа від 01.10.2022 №2596/21.6-81 на запит, щодо надання інформації на підставі надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_1 , Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив про відсутність актового запису про шлюб на зазначену у запиті особу, тобто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

До нотаріуса м. Марбельї Хосе Андухар Уртадо звернулася ОСОБА_1 , з проханням посвідчити заяви, відтак нотаріусом заявнику були зроблені відповідні застереження та законодавчі попередження.

Так, відповідно до афідевіту від 27.05.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Ворошиловським РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області 17 грудня 2009 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що заявила та ствердила до відома всіх, кого це стосується, наступне: у 2018-2019 роках ОСОБА_1 , мала стосунки з громадянином Домініканської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Від цих стосунків у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент народження дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали окремо, дитина була зареєстрована в органах РАЦС та її батьком був казаний громадянин Королівства Іспанії ОСОБА_3 , про що було видане відповідне свідоцтво про народження дитини. Вказана в свідоцтві про народження інформація про батька дитини не відповідає дійсності, дійсним батьком дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На ці мої офіційні свідчення, за правдивість яких я ручаюсь, можна посилатися завжди і всюди, де в цьому виникне необхідність.

До нотаріуса м. Марбельї Хосе Андухар Уртадо звернувся ОСОБА_6 , з проханням посвідчити заяви, відтак нотаріусом заявнику були зроблені відповідні застереження та законодавчі попередження.

Так, відповідно до афідевіту від 31.05.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт громадянина Королівства Іспанії № НОМЕР_3 , виданий 04 жовтня 2017 року та дійсний до 04 жовтня 2027 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що заявив та ствердив до відома всіх, кого це стосується, наступне: ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . Дитина була зареєстрована в органах РАЦС та матір`ю була вказана громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а її батьком був вказаний я, ОСОБА_3 , про що було видане відповідне свідоцтво про народження дитини. Вказана в свідоцтві про народження інформація про батька дитини не відповідає дійсності, дійсним батьком дитини є громадянин Домініканської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На ці мої офіційні свідчення, за правдивість яких я ручаюсь, можна посилатися завжди і всюди, де в цьому виникне необхідність.

До юриста та державного нотаріуса Санто-Домінго Др. Роберто де Хесус Еспіналь звернувся ОСОБА_2 з проханням посвідчити заяви, відтак нотаріусом заявнику були зроблені відповідні застереження та законодавчі попередження.

Так, відповідно до афідевіту, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина Домініканської Республіки № НОМЕР_4 , виданий 15 вересня 2021 року та дійсний до 15 вересня 2027 року, який зареєстрований відповідно до посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_5 , видана органом 8001, від 16 червня 2016 року за адресою: АДРЕСА_3 , що заявив та ствердив до відома всіх, кого це стосується, наступне: у 2018-2019 роках я, ОСОБА_2 , мав стосунки з громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Від цих стосунків у нас народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент народження дитини я, ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 проживали окремо, дитина була зареєстрована в органах РАЦС та її батьком був вказаний громадянин Королівства Іспанії ОСОБА_3 , про що було видане відповідне свідоцтво про народження дитини. Вказана в свідоцтві про народження інформація про батька дитини не відповідає дійсності. На ці мої офіційні свідчення, за правдивість яких я ручаюсь, можна посилатися завжди і всюди, де в цьому виникне необхідність.

З наданих позивачкою до позовної заяви чотирьох фотокопій вбачається, що на них зображені чоловік та жінка з дитиною.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 не заявляла клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи або судової молекулярно-генетичної експертизи, як і не зверталася з таким клопотанням до суду першої інстанції протягом всього розгляду справи. З клопотанням про призначення експертизи ОСОБА_1 не зверталася і до суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, Оболонський РАЦС посилався на те, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та наявним архівним фондом Оболонського РАЦС виявлено актовий запис №2351 про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , складеного 20.09.2019 Відділом, де в графі "Батько" вказаний громадянин Королівства Іспанія ОСОБА_6 , а в графі "Мати" - громадянка України ОСОБА_1 . У даному актовому записі підставою запису відомостей про батька внесено свідоцтво про шлюб, видане 08.01.2019 в Муніципалітеті Арадіппу в районі Ларнака, Кіпр 08.01.2019; шлюб укладено 08.01.2019 за № НОМЕР_1 .

Заперечуючи проти апеляційної скарги, у відзиві ОСОБА_1 не спростувала наведених скаржником в апеляційній скарзі обставин того, що підставою запису відомостей про батька дитини - ОСОБА_3 було свідоцтво про шлюб, видане 08.01.2019 в Муніципалітеті Арадіппу в районі Ларнака, Кіпр 08.01.2019. При цьому, ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що ОСОБА_3 був вказаний батьком дитини виключно для міграційних питань, але потім вона зрозуміла, що вчинила помилку і вказівка в свідоцтві про народження дитини стороннього чоловіка, який не є батьком дитини, може завдати шкоди інтересам дитини.

Колегія суддів вважає неспроможними такі доводи позивачки, оскільки за приписами сімейного законодавства України, реєстрація народження дитини та її походження визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, неповно з'ясував обставини справи та як наслідок дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів враховує, що визнання відповідачами позову у повному обсязі не є безумовною підставою для його задоволення, враховуючи приписи статті 206 ЦПК України.

Так, частиною 1 статті 206 ЦПК України визначено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Разом з тим, визнання відповідачами позову суперечить положенням матеріального та процесуального закону, а саме щодо доведення позивачкою обставин походження дитини від ОСОБА_2 . Тому визнання відповідачами позову не приймається до увагу судової колегії.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

В частині 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні Оболонського РАЦС до суду з апеляційною скаргою, з урахуванням вимог Закону України "Про судовий збір", підлягав сплаті судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі в розмірі 4 465 грн 80 коп.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року задоволено клопотання Оболонського РАЦСу та відстрочено сплату судового за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги РАЦС з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 465 грн 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Оболонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду Києва від 19 жовтня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 4 465 (чотири тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська