КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4947/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12034,09 гривень, з яких: 7572,99 грн заборгованість за основним боргом, 2488.02 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 1582,89 грн інфляційні витрати, 390,19 грн 3% річних, а також розмір судових витрат зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн, на оплату послуг поштового зв`язку згідно з наданим розрахунком та витрат на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 08.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено договір № Z75.00301.004516474. Вказаний договір було підписано позичальником особисто. Відповідач надала письмову заяву про акцепт вказаної публічної оферти.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12 500,00 грн, включаючи витрат на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов Договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок позичальника, що відкривається банком.

У пункті 1.2 кредитного договору сторони погодили строк кредитування, який становить 24 місяці з дня підписання Договору, тобто до 08.11.2020 року.

Згідно з п. 1.3, п. 1.4 кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладання кредитного договору становить 9,99% річних.

Згідно з п. 2.5 кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами в 24 щомісячних внесках згідно з графіком щомісячних платежів.

Одночасно з укладанням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «СК «УНІКА Життя» договір від 08.11.2018 добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становила 1724,14 грн. Вигодонабувачем за цим договором виступає ПАТ «Ідея Банк».

За умовами кредитного договору (п. 1.12) позичальник доручив банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині страхового платежу.

При укладанні кредитного договору банком доведена до відома відповідача інформація про умови кредитування, розміру реальної процентної ставки, орієнтовану загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом відповідача під текстом Договору, а також під текстом Паспорту споживчого кредиту.

Після укладення кредитного договору ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання виконав перерахував на банківський поточний рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 500,00 грн, з яких сплачений на рахунок ПрАТ «СК «УНІКА Життя» страховий платіж від імені відповідача у сумі 1724,14 грн.

Відповідач виконав свої зобов`язання частково. Згідно з випискою по рахунку відповідача за весь строк з моменту укладання договору і до моменту звернення з цим позовом до суду відповідач сплатила 10 263,14 грн. Останній платіж проведено 18.11.2019 року. Строк, на який надавався кредит за Договором сплинув 08.11.2020. Після закінчення строку кредиту, первісний кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.

Ураховуючи, що відповідачем умови кредитного договору в повному обсязі не виконані, станом на 08.11.2020 сформувалась заборгованість перед ПАТ «Ідея Банк» у вигляді заборгованості за основним боргом у сумі 7572,99 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 2488,02 грн, що становить 10 061,01 грн.

Станом на 16.11.2023 розмір заборгованості за основним боргом та відсотками не змінився.

16.11.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» (далі - ТОВ «ФК «СОНАТІ») укладений договір факторингу № 16

11-23.

Пунктом 2.2 цього договору факторингу передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору відступаються в розмірі Заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників, що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі Боржників в електронному вигляді, що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді . Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.

На підставі вказаного договору до ТОВ «ФК «СОНАТІ» перейшли права вимоги до Боржників. Згідно з платіжними інструкціями № 566 від 17.10.2023 та № 608 від 17.11.2023 ТОВ «ФК «СОНАТІ» виконало свої зобов`язання за договором факторингу перед ПАТ «Ідея Банк».Також відповідно до умов цього договоруфакторингу, підписали Реєстр Боржників.

Згідно з п. 5.4 Договору факторингу, фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно з законодавством мають на це право.

29.12.2023 між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/12-23. Виконання умов договору щодо здійснення оплати за цим договором підтверджується платіжними інструкціями № 13 від 29.12.2023, № 1 від 28.02.2024, № 3 від 29.02.2024, № 4 від 29.02.2024, № 5 від 29.02.2024 на загальну суму 2 933 447,18 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору факторингу № 29/12-23 права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моментупідписання сторонами цього договору. Відповідно до додатку № 2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших до ТОВ «САНФОРДКАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором Z75.00301.004516474 від 08.11.2018.

Ураховуючи, що відповідачем прострочлено узгоджені кредитними договором строки платежів, таким чином порушивши зобов`язання, то вона несе відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України. У зв`язку з цим, позивач нарахував за період 09.11.2020 по 23.02.2022 3 % річних 390,19 грн та інфляційних витрат 1582,89 грн.

У зв`язку з тим, що до сьогодні заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, а нараховані 3 % річних та інфляційні витрати підлягають сплаті, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.08.2024 відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08.09.2024 від представника відповідача адвоката Підодвірного Т.І. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої вважає, що ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк», оскільки представник позивача не підтвердив належними доказами факт відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «СОНАТІ», від ТОВ «ФК «СОНАТІ» до позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ». Договори факторингу не відповідають вимогам законодавства. Як наслідок ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» є неналежним позивачем у справі. З урахуванням вказаного вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

09.09.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач стверджує, що у матеріалах справи містяться Витяги з Реєстру Боржників до договорів факторингу, як і платіжні інструкції на підтвердження виконання вказаних договорів факторингу. Реєстр боржників від 09.04.2024, підписаний між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» помилково доданий до матеріалів позовної заяви, просить суд не брати його до уваги. Позовні вимоги підтримує.

16.09.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача ще раз наголосив на відсутності реєстрів боржників до договорів факторингу, зокрема договору факторингу, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «ФК «СОНАТІ».

У судові засідання, призначені на 10.09.2024, 30.09.2024, 18.10.2024, 20.11.2024 та 10.12.2024 сторони та їх представники не з`явились, про дату, час і місце їх проведення повідомлялись належним чином.

Представник позивача 16.11.2024 надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Від позивача та/або його представника заяви/клопотання не надходили, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.

Вивчивши матеріали справи, позицію сторін, оцінивши у сукупності надані суду докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

08.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено договір № Z75.00301.004516474. Вказаний договір було підписано позичальником особисто. Відповідач надала письмову заяву про акцепт вказаної публічної оферти.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12 500,00 грн, включаючи витрат на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов Договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок позичальника, що відкривається банком.

У пункті 1.2 кредитного договору сторони погодили строк кредитування, який становить 24 місяці з дня підписання Договору, тобто до 08.11.2020 року.

Згідно з п. 1.3, п. 1.4 кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладання кредитного договору становить 9,99% річних.

Згідно з п. 2.5 кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами в 24 щомісячних внесках згідно з графіком щомісячних платежів.

Одночасно з укладанням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «СК «УНІКА Життя» договір від 08.11.2018 добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становила 1724,14 грн. Вигодонабувачем за цим договором виступає ПАТ «Ідея Банк».

За умовами кредитного договору (п. 1.12) позичальник доручив банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині страхового платежу.

При укладанні кредитного договору банком доведена до відома відповідача інформація про умови кредитування, розміру реальної процентної ставки, орієнтовану загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом відповідача під текстом Договору, а також під текстом Паспорту споживчого кредиту.

Після укладення кредитного договору ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання виконав перерахував на банківський поточний рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 500,00 грн, з яких сплачений на рахунок ПрАТ «СК «УНІКА Життя» страховий платіж від імені відповідача у сумі 1724,14 грн, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту ОСОБА_1 , Випискою з рахунку ОСОБА_1 за період з 08.11.2018 по 16.11.2023.

Відповідач виконав свої зобов`язання частково. Згідно з випискою по рахунку відповідача за весь строк з моменту укладання договору і до моменту звернення з позовом до суду відповідач сплатила 10 263,14 грн. Останній платіж проведено 18.11.2019 року. Строк, на який надавався кредит за Договором сплинув 08.11.2020. Після закінчення строку кредиту, первісний кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.

Ураховуючи, що відповідачем умови кредитного договору в повному обсязі належним чином не виконані, станом на 08.11.2020 у відповідача сформувалась заборгованість перед ПАТ «Ідея Банк» у вигляді заборгованості за основним боргом у сумі 7572,99 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 2488,02 грн, що становить 10 061,01 грн.

16.11.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» укладено договір факторингу № 16/11-23.

Відповідно до пункту 2.1 договору факторингу від 16.11.2023 № 16/11-23, за цим договором Клієнт відступає, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договром.

Пунктом 2.2 цього договору факторингу передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору відступаються в розмірі Заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників, що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі Боржників в електронному вигляді, що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 5.4 Договору факторингу, фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно з законодавством мають на це право.

29.12.2023 між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/12-23. Позивачем надані платіжні інструкції № 13 від 29.12.2023, № 1 від 28.02.2024, № 3 від 29.02.2024, № 4 від 29.02.2024, № 5 від 29.02.2024 на загальну суму 2 933 447,18 грн щодо оплати здійснення оплати відповідачем за договором факторингу.

Відповідно до п. 5.1 договору факторингу № 29/12-23 права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього договору. Відповідно до додатку № 2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» переходить право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором Z75.00301.004516474 від 08.11.2018.

Отже, суд встановив, що первісний кредитор ПАТ «Ідеал Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав в повному обсязі шляхом перерахування 12 500,00 грн на банківський поточний рахунок відповідача.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частиною першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями статті 527 ЦКУкраїни, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України,договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Надаючи оцінку доказам переходу права вимоги від первісного кредитора до кожного наступного на кожному етапі такої передачі, суд дійшов наступних висновків.

Позивачем на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «СОНАТІ» надав копію договір факторингу (у двох примірниках), а також Друкований реєстр боржникв № 1 від 16.11.2023, при цьому до матеріалів позовної заяви, як і до відповіді на відзив (незважаючи на викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини невідповідності договору факторингу № 16/11-23, укладеного 16.11.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ», вимогам законодавства) не долучено докази на підтвердження оплати за договором факторингу № 16/11-23.

Суд звертає увагу, що належним доказом, який засвідчує набуття права вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстри договорів, права вимоги якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Така правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, постанові від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17.

За відсутності вказаних доказів, суд позбавлений можливості встановити дійсність переходу права вимоги відносно відповідача від первісного кредитора до ТОВ «ФК «СОНАТІ» та у подальшому від ТОВ «ФК «СОНАТІ» до позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ».

Суд, дослідивши усі долучені до матеріалів справидокументи, у тому числі у системі «Електронний суд», стверджує, що позивач помилково вважає та зазначає у відповіді на відзив, що вказаний вище документ долучався до матеріали справи, оскільки у матеріалах справи докази на підтвердження оплати за договром факторингу № 16/11-23 відсутні.

Отже ураховуючи, що позивач не довів належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором № Z75.00301.004516474 від 08.11.2018 стосовно відповідача, та як наслідок факт порушення його права, за захистом якого останній звернувся з позовом до суду, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно дочастинипершої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючисьстаттями 251, 252, 256, 258, 261, 512, 526, 533, 554, 559, 625, 651, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», , адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, приміщення 68, 69.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.12.2024

Суддя Ю. А. Скриль