КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/2128/24 Головуючий у 1 інстанції: Коренюк А.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних, нарахованих на суму боргу, а також збитків за актом порушень правил користування електричною енергією,-

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року позивач в особі ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач згідно Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комсії з питань регулювання електроенергетики України від 14 березня 2018 року №3112, які регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Ці Правила є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Вказував, що відповідач є споживачем електроенергії, як зареєстрований мешканець та власник особового рахунку споживача електричної енергії № 3 квартири АДРЕСА_1 , яку постачає позивач.

Між сторонами діє Договір про користування електричної енергії, відповідно до якого позивач здійснював постачання електричної енергії в помешкання позивача на платній основі.

Відповідач проживає за даною адресою, а отже є фактичним споживачем електроенергії.

Станом на 01.12.2023 року відповідач має заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 751 грн 87 коп., й на вказану сум боргу позивачем нараховано 3% різних, що складає 26 грн 39 коп., інфляційну складову боргу - 90 грн 22 коп., що вцілому складає 868 грн 48 коп.

Також зазначав, що 16.09.2022 року при проведенні позивачем перевірки стану дотримання споживачами вимог нормативних документів з енергопостачання за місцем проживання відповідача по квартирі АДРЕСА_1 , було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електромережі, що не є власністю ОСР, з порушенням схеми обліку».

На підставі виявленого порушення складено та підписано Акт від 25.10.2022 року

№ 003108.

Вважає, що сума збитків за актом порушень становить 17 305 грн 66 коп., яка відповідачем не відшкодована, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» 751 грн 87 коп. - заборгованості за спожиту електичну енергію, 26 грн 39 коп. - 3% різних, 90 грн 22 коп. - інфляційну складову боргу, 17 305 грн 66 коп. - збитків за актом порушень правил користування електичною енергією та 3 028 грн - судового збору, а всього - 21 202 грн 14 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі через настання термінів позовної давності і відсутність доказів щодо порушень відповідачем правил користування електричною енергією.

В обґрунтування скарги вказує, що згідно ст.256 ЦПК України термін позовної давності, що становить три роки, збіг 01.01.2022 року, а для стягнення пені та штрафів на суму боргу строк позовної давності складає один рік, який збіг 01.01.2020 року, проте позивач звернувся до суду 16.01.2024 року, чим порушив ст.256 ЦПК Україин.

Зазначає, що остання сплата на рахунок позивача проведена у січні 2019 року, що доводять докази, надані позивачем.

Після січня 2019 року позивач рахунки не надсилав та про оплату 751 грн боргу жодним чином не повідомляв. Починаючи від 01.01.2029 року позивач припинив діяти як постачальник електричної енергії та виставляти рахунки за постачання електричної енергії.

Від 01.01.2019 року ця функція перейшла до ТОВ «Київські енергетичні послуги», бренд YASNO, яка не є правонаступником позивача.

Вважає, що позивач вимагає, щоб відповідачка двічі сплатила за ті ж самі показники споживання електричної енергії суму 751 грн, які сплачені за лічильником на рахунок ТОВ «Київські енергетичні послуги», бренд YASNO.

Отже, строк позовної давності в три роки сплив 01.01.2022 року, строк позовної давності для штрафів, пеней становить один рік і термін сплив 01.01.2020 року, проте позивач звернувся до суду 16.01.2024 року і суд прийняв справу до розгляду та виніс заочне рішення без участі сторін.

Зазначає, що вона не є належним відповідачем, бо не є власником особового рахунку або частки майна (квартири), також відсутній договір на послуги з позивачем, чим щодо неї порушено ст.ст.51175 ЦПК України, проте в позовній заяві наявна копія особової картки споживача електричної енергії, де вказано її особисті дані, що може бути розцінено як підробка документів з боку представника позивача. Вказане підтверджується тим, що 01 травня 2024 року в офісі позивача ОСОБА_1 було надано платіжну вимогу на суму 751 грн, де власником ОР зазначено іншу особу, а в матеріалах справи містяться докази, що стосуються трьох різних осіб, однієї з яких взагалі не існує.

Позивач, надаючи копії доказів до суду, намагається ввести суд в оману та створити враження нібито відповідачка навмисно ухилялась від отримання документів поштою, явки до офісу позивача для складання протоколу 25.10.2022 року, участі та надання пояснень при складанні акту про порушення 16.09.2022 року.

До 29.12.2023 року діяла заборона у на стягнення в судовому порядку витрат на ЖКП, отже вимога про сплату, надіслана позивачем 02.10.2023 року щодо звернення до суду протягом 30 днів з моменту отримання вимог, тобто 02.11.2023 року, є порушенням закону і може містити ознаки вимагання.

Лише 29.12.2023 року КМУ Постановою №1405 скасував мораторій на нарахування пені й штрафів за заборгованість з оплати житлового-комунальних послуг та стягнення у судовому порядку заборгованності за ЖКП.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що під час судового засідання, яке відбулося 03.07.2024 року, відповідач повідомила суду, що вона єдина зареєстрована особа в квартирі АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом першої інстанції відповідач проживає за даною адресою, а отже є фактичним споживачем електроенергії.

Внаслідок несвоєчасної та не повної оплати за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_2 , утворилася заборгованість у розмірі 751,87 грн, яка виникла за період споживання до 01.01.2019 року.

16.09.2022 року уповноваженими представниками ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за адресою: АДРЕСА_2 виявлено порушення ПРРЕЕ самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електромережу, що не є власністю ОСР з порушенням схеми обліку.

На підставі виявленого порушення за участю представника балансоутримувача будинку було складено акт про порушення №003108 від 25.10.2022 року (Акт №003108). З метою усунення виявленого порушення було виконано демонтаж безоблікового підключення.

Вказує, що 25.10.2022 року Акт №003108 та додані до нього матеріли розглянуто на засіданні Комісії з розгляду актів про порушення за відсутності споживача. За результатами розгляду Акта № 003108 Комісією ухвалено рішення: нарахування провести згідно з п.п. 8.4.13 ПРРЕЕ за формулою 8 (глава 8.4 ПРРЕЕ) за період від 25.07.2022 року (контрольний огляд засобу обліку) до 16.09.2022 року, потужність 7,524 кВтг. Нарахована сума за актом порушення № 003108 становить 17305,66 грн. Рішення Комісії оформлено протоколом №876 від 25.10.2022 року.

Протокол від 25.10.2022 року №876, копія розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії та рахунок для оплати необлікованої електричної енергії направлені на адресу споживача: АДРЕСА_2 рекомендованим поштовим відправленням.

Отже, розмір позовних вимог в частині заборгованості відповідача по акту № 003108 від 16.09.2022 року (наявний в матеріалах справи) за необліковану спожиту електроенергію складає 17 305,66 грн. Порядок нарахування відображено в протоколі №876 від 25.10.2022 року, копія якого була додана до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог.

Посилання відповідача про наявність у неї інформації, що нібито Акт про порушення є скасований - необгрунтовані та нічим не підтверджені.

Звертає увагу суду на те, що 02.10.2023 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за необліковану електричну енергію внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення.

Вищевказаний лист повернувся на адресу позивача за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи вищевикладене, вважає необгрунтованими посилання відповідача про нібито навмисне позбавлення останньої можливості захистити свої права.

Щодо посилань відповідача на дію закону про заборону стягнення в судовому порядку витрат на ЖКП, варто зазначити, що вищезазначена вимога про сплату протягом 30 днів заборгованості по акту про порушення ПРРЕЕ №003108 від 16.09.2022 - не відноситься до вимог щодо оплати ЖКП, адже вказана заборгованість утворилася внаслідок порушення правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), розмір якої визначався відповідно до п.8.4.13 та за формулою 8 визначеного главою 8.4. розділу VIII ПРРЕЕ.

Також варто зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 р. №206, на яку посилається відповідач, заборонялося стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Оскільки заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію у розмірі 751,87 грн, утворилась в період до 01.01.2019 року, то вищевказана постанова не поширюється на заборгованість, заявлену позивачем.

Так як станом на 01.12.2023 року заборгованість за актом порушення №003108 не була сплачена, позивач був змушений звернутися з позовом про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію, при цьому надавши суду належні та допустимі докази в обґрунтуванні своїх позовних вимог.

Щодо строків позовної давності зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем проводилися оплати за електричну енергію в період до 01.01.2019 року та в обсягах більших ніж щомісячне споживання, як вбачається з відомостей особової картки (а.с. 15-20).

Вважають такі дії з боку відповідача є ознакою визнання заборгованості перед позивачем.

Крім цього, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, починаючи від березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Щодо клопотань відповідача з приводу зловживань представником позивача своїми процесуальними правами, то апелянт вважає такі клопотання необгрунтованими та заперечує проти таких клопотань, оскільки представник позивача здійснював реалізацію своїх прав дотримуючись норм чинного законодавства, оригінали всіх поданих представником позивача доказів знаходяться у позивача.

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягали до задоволення; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що на виконання вимог ЗУ «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019, Загальними Зборами ПАТ «Київенерго» від 13 листопада 2017 року прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Вказана інформація підтверджується, зокрема, пунктом 2.2 Статуту позивача та листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 21 лютого 2018 року № 1683/21.1/7-18.

Відповідно до пункту 2.3 Статуту позивача ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго»» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії (електричними (локальними) мережами, в тому числі і в частині використання ліцензії та тарифів, виданих та встановлених для ПАТ «Київенерго».

За пунктом 6 постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Таким чином, позивач є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Київенерго» не лише за розподільчим балансом, а й за Законом.

Встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач згідно Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комсії з питань регулювання електроенергетики України від 14 березня 2018 року № 3112, які регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Ці Правила - є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Як встановлено судом, відповідач є споживачем електроенергії, як зареєстрований мешканець та власник особового рахунку споживача електричної енергії №3 квартири АДРЕСА_1 , яку постачає позивач.

Між стронами діє Договір про користування електричної енергії, відповідно до якого позивач здійснював постачання електричної енергії в помешкання позивача на платній основі.

Відповідач проживає за даною адресою, а отже є фактичним споживачем електроенергії.

Станом на 01.12.2023 року відповідач має заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 751 грн 87 коп., й на вказану сум боргу позивачем нараховано 3% різних, що складає 26 грн 39 коп., інфляційну складову боргу - 90 грн 22 коп., що вцілому складає 868 грн 48 коп.

Також, 16.09.2022 року при проведенні позивачем перевірки стану дотримання споживачами вимог нормативних документів з енергопостачання в за місцем проживання відповідача по квартирі АДРЕСА_1 , було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електромережі, що не є власністю ОСР, з порушенням схеми обліку».

На підставі виявленого порушення складено та підписано Акт від 25.10.2022 року

№ 003108.

Сума збитків за актом порушень становить 17 305 грн 66 коп., яка відповідачем не відшкодована (а.с.8-11, 12, 15-20, 21-22, 23, 24, 25, 26, 27-32, 34).

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року (до 11.06.2018 року), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 р. (далі Правила) Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562 та Законом України «Про ринок електричної енергії».

Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири, приміщення) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила).

За змістом статей 6, 526, 626-631 ЦК України, договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною першою статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктом 4 частини другої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно пункту 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року (ПРРЕЕ), постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), передбачений, зокрема, обов`язок споживача користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електроенергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

За п.8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.

На підставі акту про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків (п. 8.2.6 Правил).

Пунктом 8.4.1 ПРРЕЕ передбачено, що оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави.

Відповідно до пункту 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акту про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення, зокрема таких порушень: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку; самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку.

Відповідно до п. 8.4.10 у разі виявлення у непобутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 1 - 5 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу (W доб, кВт·год) розраховується за формулою (4).

За пунктом 8.4.13. ПРРЕЕ у разі виявлення у побутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 6 - 8 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (W доб.с.п., кВт·год), визначається за формулою 8 цієї глави.

При цьому час використання самовільного підключення протягом доби (t вик.с.п.) приймається рівним 8 год.

Майнова шкода, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За встановлених підстав позов підлягав до задоволення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

З огляду на вищенаведене, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі, за якою існує заборгованість, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача були обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягали до задоволення.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: