Провадження № 2/686/1735/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08.02.2024 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В листопаді 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 13838,66 грн., в обґрунтування якого вказано, що 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ ФК «ЦФР» кредитний договір №.

На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 , укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.

21 березня 2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.

Відповідно до Додатку № 1 до договору факторингу НІ/11/9-Ф від 21.03.2023 Реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13838,66 грн., з яких: 11143,83 грн. сума заборгованості по тілу кредиту; 0,93 грн. загальна заборгованість по відсотках; 2693,90 грн. сума заборгованості по комісії.

Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених Договором №.

Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором, в зв`язку з чим, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № від 18.12.2020 року в загальному розмірі 13838,66 грн.

Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду, відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, згідно з даним кредитним договором, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 вищезазначену заборгованість, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684 грн.

Ухвалою суду від 08.12.2023 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила.

За таких обставин відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №.

07.10.2016 між ПАТ «Таскомбанк» (Новий кредитор) та ТОВ «ФК «ЦФР» (Первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 відповідно якому Первісний кредитор передає Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитору за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

21 березня 2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.

Відповідно до Додатку № 1 до договору факторингу НІ/11/9-Ф від 21.03.2023 Реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13838,66 грн., з яких: 11143,83 грн. сума заборгованості по тілу кредиту; 0,93 грн. загальна заборгованість по відсотках; 2693,90 грн. сума заборгованості по комісії.

Вирішуючи питання про наявність доказів переходу прав та обов`язків стягувача ТОВ «ФК«ЦФР» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд виходить з наступного.

В даній справі позивач зобов`язаний довести перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором № як від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк», так і від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.

Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

07.10.2016 між ПАТ «Таскомбанк» (Новий кредитор) та ТОВ «ФК «ЦФР» (Первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016.

Згідно п. 2.1. вказаного договору Первісний кредитор передає Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені договором.

Відповідно до п. 1.12 договору Ціна договору певна сума грошових коштів, що передається Новим кредитором Первісному кредитору, як оплата за набуття прав вимоги за договором, розмір якої визначається сторонами в порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.2. договору сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у Додатку 1 до договору) із зазначенням Ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Розмір заборгованості позичальників, права вимоги до яких відступаються згідно Реєстру прав вимог, вказується у кожному окремому Реєстрі.

Суд вважає, що жодних доказів (Реєстр вимог, витяг з Реєстру вимог), які б підтверджували відступлення акціонерному товариству «Таскомбанк» товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свого права вимоги за кредитним договором № до відповідача, матеріали справи не містять.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить.

Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16.

Так, відповідно до п. 2.3. Договору факторингу № НІ/11/9-Ф від 21.03.2023 відступлення права вимоги і всіх інших прав відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру прав вимог згідно додатку № 2, але не раніше здійснення оплати.

При цьому, сума грошових коштів, які Фактор має передати в розпорядження Клієнта, в договорі не вказана, а сама частина речення містить технічне видалення.

Жодних доказів на підтвердження сплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» коштів АТ «Таскомбанк» за передачу права вимоги згідно договору факторингу від 23.03.2023 № НІ/11/9-Ф матеріали справи не містять, а п. 3.1 договору факторингу, який повинен містити ціну, за якою відступається право вимоги до боржників, містить механічні видалення самої суми продажу.

Вказані обставини позбавляють суд можливості підтвердити перехід прав кредитора від ТОВ «ФК«ЦФР» до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

З урахуванням встановлених судом обставин справи, судом не досліджуються докази на підтвердження наявності чи відсутності заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «ФК«ЦФР» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної заяви про стягнення заборгованості, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір не підлягає до стягнення з відповідача, оскільки у позові відмовлено.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 258, ст. ст. 259, 264-265, 280, 281 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин