Справа № 459/2851/24
Провадження № 2-о/459/159/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Мельникович М. В.

з участю секретаря судового засідання Горощук А. О.

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою, поданою адвокаткою Гнідець Олесею Миколаївною в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про продовження обмежувального припису,-

У С Т А Н О В И В:

Представник заявниці звернулась до суду із заявою про продовження обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав з покладенням на неї процесуальних обов`язків, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання, перебування постраждалої особи ОСОБА_3 , наближатись на відстань менше 500 м до місця проживання, перебування постраждалої особи або до місць частого відвідування постраждалої особи, вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також особисто чи через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В обґрунтування заяви представник зазначила, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.02.2024 було видано обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_2 та обмежено її права відносно ОСОБА_3 , яка являється її донькою. Після видачі обмежувального припису ОСОБА_2 неодноразово його порушувала, а саме: постійно намагалася вплинути на ОСОБА_3 з метою повернення її та отримання контролю над нею, неодноразово підходила до місця проживання заявниці, тероризувала її з багатьох номерів, постійно телефонувала та казала, що заявниця її власність. Вона переслідувала заявницю та погрожувала їй розправою. Безліч разів писала неприємні речі, ображала, обзивала, залякувала. Ризики повторного вчинення насильства з боку ОСОБА_2 є високими, зважаючи на неодноразові звернення потерпілої до поліції. Так, постановою Червоноградського міського суду Львівської області у справі № 459 2582/24 від 08 жовтня 2024 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Судом встановлено, що 17.09.2024 протягом робочого дня гр. ОСОБА_2 в телефонному режимі та в соціальних мережах ображала, словесно погрожувала своїй доньці, чим вчинила на неї психологічний тиск, а, відтак, вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Однаково важливо, що на даний час заявниця скаржиться на тривожність та підвищену активність до шумових збудників, зниження самооцінки, страх перед майбутнім, ситуативне прискорене серцебиття, погіршення сну, що може бути результатом пережитих стресів психотравмуючих впливів на неї зі сторони ОСОБА_2 її матері. ОСОБА_3 турбують періодично повторювані некеровані та нав`язливі неприємні спогади про насильство, ситуативне змінене сприйняття реальності та відчуття приголомшення, гіпернастороженість. У ОСОБА_3 в результаті домашнього насильства спостерігається значне зниження рівня життя, а саме: часта втома, фізичний дискомфорт і негативні переживання, негативне мислення, знижена працездатність. Представник зазначає, що було проведено оцінку ризиків щодо вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року № 369/180, відповідно до якого виявлено високий ризик вчинення повторно насильства. Такі регулярні незаконні дії ОСОБА_2 спричиняють значний негативний вплив на психологічний стан заявниці та якість її життя. Заявниця постійно перебуває у стані стресу та тривоги. Вона відчуває страх за свою безпеку та безпеку близьких їй людей. Відтак, враховуючи наведені обставини, представник вважає, що заявниця є особою, яка зазнала домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства представник заявниці просить продовжити обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 .

Ухвалою від 04.11.2024 у справі відкрито окреме провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник заявниці у судовому засіданні 07.11.2024 просив задовольнити заяву, посилаючись на мотиви, викладені у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона не здійснює жодного насильства над своє донькою, оскільки не бачила її уже більше року. Вважає, що обмежувального припису жодним чином не порушувала. Проти заяви про продовження обмежувального припису заперечувала.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що заявниця являється йому родичкою двоюрідною онучкою. До події ОСОБА_5 йому розповідала, що її донька ОСОБА_6 проживає та навчається у м. Львові. За все життя свідок бачив заявницю всього декілька разів, востаннє зустрічався з нею орієнтовно 4 роки тому на похороні її діда. Проте, у серпні 2023 року свідок їхав у м. Червоноград у робочих питаннях та побачив заявницю ОСОБА_7 на дорозі з велосипедом, у якого було поламане колесо, у зв`язку з чим він вирішив їй допомогти. Вона заперечувала та говорила, що мама їй забороняє спілкуватись із людьми. Свідок все таки їй допоміг полагодити велосипед та дав ОСОБА_8 свій номер телефону, щоб вона у разі потреби могла йому зателефонувати, після чого вони розійшлися. У той самий день, ближче вечора, до нього зателефонувала його двоюрідна сестра - бабуся ОСОБА_8 і попросила його приїхати до них у будинок, що знаходиться у с. Низи, оскільки відбувалися якісь дивні речі. Коли свідок приїхав, то побачив там багато поліції та соціальних працівників. Йому повідомили, що ОСОБА_5 насильно утримувала ОСОБА_8 (свою доньку) багато років вдома без належних умов проживання, харчування, тощо. Відтак, уповноважені працівники вжили відповідні заходи та забрали ОСОБА_8 з цього місця. Також свідок повідомив, що на даний час ОСОБА_8 проживає із ним у безпечному місці та повертатися до матері не бажає. Щодо порушення ОСОБА_9 обмежувального припису свідок повідомив, що він встановив камери спостереження у себе вдома, оскільки заінтересована особа постійно порушувала обмежувальний припис. Вона телефонувала до ОСОБА_8 , погрожувала їй, ходила біля їхнього будинку, розмовляла із сусідами, щось розпитувала, не давала спокійно жити ОСОБА_8 . Серед іншого свідок зауважив, що він пропонував ОСОБА_9 проживати у нього вдвох із донькою, проте жодних результатів це не дало.

Також у судовому засіданні було допитано ОСОБА_10 , яка працює кейс -менеджером соціально - психологічної допомоги особам, постраждалим від домашнього насильства та/або за ознакою статі у Благодійному фонді «Батерфлай». Вона повідомила, що заявницю ОСОБА_8 знає по своїй роботі. Пригадала, що минулого року до них на гарячу лінію зателефонувала ОСОБА_6 і сказала, що її мама утримує насильно вдома уже багато років. Свідок із заявницею домовились про зустріч, куди приїхала їхня мобільна група, оскільки потрібна була допомога. На зустрічі ОСОБА_8 повідомила, що вона закінчила лише 2 класи, а надалі мама її не відпускала до школи, забороняла спілкуватись із однолітками та однокласниками. Також ОСОБА_8 розповіла подробиці її проживання з мамою, в тому числі, що вона могла не їсти кілька днів, оскільки мама забирала від неї їжу. Вона повідомляла, що вдома знали усі (бабуся, дядько) про те, що мама утримує її насильно, і ніхто їй не допоміг. Згодом, свідок разом із ОСОБА_8 та мобільною групою поїхали до її будинку у с. Низи Львівської області. У будинку була мама та бабуся ОСОБА_8 . Їм відчинила двері бабуся дівчинки і сказала, що п. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходяться у м. Львові (хоча в цей час ОСОБА_8 сиділа у в машині з працівниками психологічної підтримки). Після цього свідок зателефонувала на службу 102, приїхало три екіпажі поліції, проте бабуся продовжувала стверджувати, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у ОСОБА_11 . Лише після того, як бабусі сказали, що хочуть допомогти дитині, вона їх впустила до будинку. Кімната, у якій проживала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була зачинена на ключ. Згодом вийшла ОСОБА_9 і робила вигляд ніби вона телефонує до доньки, яка знаходиться у м. Львові. Свідок повідомила ОСОБА_9 , що її донька знаходиться у автомобілі з їхньою мобільною бригадою. Коли ОСОБА_9 це почула, то закрилась у своїй кімнаті і втекла через вікно. ОСОБА_8 , в присутності свідка, зайшла до будинку, бо хотіла забрати свої речі. Проте кімната була закрита, бабуся сказала, що ключа немає, він у ОСОБА_9 . У присутності бабусі та дядька (рідного брата ОСОБА_12 ) були виламані двері до кімнати. Свідок та інші присутні побачили жахливі умови проживання: там була цвіль, сирість, неприємний запах, тобто умови проживання були неприйнятні. ОСОБА_8 зайшла до кімнати, взяла свої деякі речі і покинула будинок, у якому проживала з мамою. Це все відбувалось у присутності свідка, дядька ОСОБА_8 та її бабусі. Вона взяла лише свої речі, жодних грошових коштів, про які повідомляє п. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 не брала. Свідок та інші працівники завезли ОСОБА_8 у безпечне місце. Згодом ОСОБА_8 виявила бажання поїхати до своїх родичів, які забрали дівчинку до себе. Серед іншого свідок зауважила, що вони допомогли ОСОБА_8 зробили перший паспорт у 19 років, а також допомогли їй з освітою. Свідок постійно підтримує зв`язок із ОСОБА_8 , яка зараз проживає у безпечному місці. Щодо порушення обмежувального припису свідок повідомила, що п. ОСОБА_9 переслідує ОСОБА_8 , приходить до неї додому, ходить навколо будинку, погрожує їй, ходить до її сусідів, розпитує про ОСОБА_8 . Заявниця періодично викликає працівників поліції, оскільки побоюється заінтересованої особи. ОСОБА_8 повідомила, що вона на даний час не бажає спілкуватись із мамою. Відтак, свідок вважає, що обмежувальний припис слід продовжити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.02.2024 було видано обмежувальний припис, яким протягом шести місяців заборонено ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а також особисто та через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_3 (а. с. 21-26).

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.08.2024 у справі №459/329/24 касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08.02.2024 та постанову Львівського апеляційного суду від 03.06.2024 залишено без змін (а. с. 6-20).

08.10.2024 Червоноградським міським судом Львівської області було винесено постанову у справі №459/2582/24, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень (а. с. 4-5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04.06.2005 Львівським міським управлінням юстиції ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_2 (а. с. 27).

Також до матеріалів справи додані звернення ОСОБА_3 до Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області щодо неправомірних дій її матері ( ОСОБА_2 ) (а. с. 32-47).

Зважаючи на викладене, представник заявниці переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високими, тому просить продовжити обмежувальний припис.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст. 350-6 ЦПК України). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У даній справі заявниця звернулася до суду і просить продовжити обмежувальний припис відносно її матері ОСОБА_12 , щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства.

Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність. Таких висновків дійшов ВС у постанові від 23.08.2024 у справі №459/329/24.

Разом з цим, у постанові від 08 травня 2019 року у справі №359/10231/18 Верховний Суд погодився з висновками місцевого та апеляційного судів, що встановлення та перевірка обставин, що були підставами для встановлення обмежувального припису, не є предметом розгляду у справі про продовження строку дії такого припису, в межах розгляду якої лише досліджуються ризики повторного вчинення насильства, а не факт його вчинення.

Так, під час розгляду даної справи, зокрема із показів свідків та матеріалів справи, судом було встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_5 всупереч обмежувальному припису телефонувала до ОСОБА_8 , погрожувала їй, ходила біля будинку, де вона проживає. Заявниця періодично викликала працівників поліції, оскільки побоювалася заінтересованої особи, за результатами чого ОСОБА_5 була притягнута до адміністративної відповідальності.

Відтак, на думку суду, ризики повторно вчинення заінтересованою особою домашнього насильства відносно ОСОБА_3 є достатньо високими.

За таких обставин, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, пояснень представника заявниці, показів свідків, враховуючи, що після видачі обмежувального припису ОСОБА_2 порушувала його, її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявниці та оцінюючи високу вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою по відношенню до заявниці, а також настання відповідних наслідків їх вчинення, суд констатує наявність ризиків продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а тому продовження обмежувального припису є необхідним та виправданим задля запобігання настання більш тяжких наслідків, а також для невідкладного захисту заявниці.

Таким чином, заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а обмежувальний припис, виданий Червоноградським міським судом - продовженню.

Разом з тим, звертаючись до суду із даною заявою, представник заявниці просила заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 м до місць частого відвідування постраждалої особи.

Проте, оскільки заявником не конкретизовано про які саме місця йде мова, у цій частині заява до задоволення не підлягає.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід віднести за рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 2, 259, 264, 265, 273, 294, 350-1, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву, подану адвокаткою Гнідець Олесею Миколаївною в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про продовження обмежувального припису задовольнити частково.

Продовжити дію обмежувального припису, виданого Червоноградським міським судом Львівської області від 08.02.2024 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, наближатись на відстань менше 500 м. до місця проживання (перебування) постраждалої особи, вести листування, телефонні переговори, в будь-який спосіб спілкуватись з постраждалою особою, розшукувати та переслідувати постраждалу особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В задоволенні решті вимог - відмовити.

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 (шість) місяців.

Рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про продовження обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.11.2024.

Відомості про учасників у справі:

Заявниця: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Заінтересована особа: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя: М. В. Мельникович