Справа № 438/69/24 Головуючий у 1 інстанції: Пантелєєва Д.Г.
Провадження № 22-ц/811/1055/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Салата Я.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 438/69/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Садлівської Ольги Петрівни на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

11 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №460289-КС-001 від 21 лютого 2023 року в розмірі 67 176,30 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 21 лютого 2023 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №460289-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

21 лютого 2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №460289-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3325 на номер телефону НОМЕР_1 , який останній прийняв.

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 29 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15881035 процентів за кожен день користування кредитом. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 03 січня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 67 176,30 грн, яку просив стягнути.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 07 березня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №460289-КС-001 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року, станом на 03 січня 2024 року, у розмірі 67176,30 грн. та судовий збір в сумі 2422 гривень 40 коп.

Рішення суду оскаржила представниця ОСОБА_1 -адвокат Садлівська О.П.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним. 17 травня 2023 року ОСОБА_1 був мобілізованим у зв`язку з чим не міг бути повідомленим судом про розгляд справи. В кінці травня 2023 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» з заявою про звільнення його від нарахування процентів за користування кредитом, однак така заява не була розглянута. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» приховав той факт, що ОСОБА_1 є мобілізований військовий, а також те, що ним сплачено більшу частину кредиту, а саме:

04 березня 2024 року сплачено 7610 грн,

21 березня 2023 року сплачено 7411,27 грн,

05 квітня 2023 року сплачено 3805 грн,

22 квітня 2023 року сплачено 3805,00 грн.

Всього відповідачем погашено кредит на суму 22631,27 грн.

Кредитний договір суперечить Закону України «Про захист прав споживачів, оскільки включає непропорційно велику суму процентів за користування кредитом на розмір комісії, що відповідно до п.5 ч.3 ст.18 цього закону є несправедливою умовою.

Просить скасувати рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 березня 2024 року.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України ( в редакції чинній на час подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 21 лютого 2023 року позивач уклав з відповідачем ОСОБА_1 договір №460289-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в електронній формі, відповідно до порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через Особистий кабінет Позичальника на сайті кредитодавця.

Відповідно до п. 1 вказаного договору, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 29 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила) та Договором про надання кредиту (надалі - Договір).

Тип Кредиту: Кредит. Строк кредиту: 16 тижнів. Процента ставка: в день 1.15881035 фіксована. Комісія за надання Кредиту (далі - Комісія): 4350,00 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 29 000,00 грн. Термін дії Договору: до 13.06.2023 року. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 60 880,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12096,78 процентів.

26 березня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» прийнято (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди №1 до Договору №460289-КС-001 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року (споживчий кредит. Електронна форма).

Підписанням додаткової угоди сторони погодили наступне:

заборгованість перед кредитодавцем за договором станом на 26 березня 2023 року становить 29490,89 грн.: з яких 27875,74 грн кредит та 1615,15 грн проценти;

орієнтовна загальна вартість кредиту, в частині заборгованості, становить 66212,33 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2251,61 %;

строк кредитування - 29 тижнів, до 10 вересня 2023 року;

пільгову процентну ставку та умови її надання.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих підстав, що ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань за договором №460289-КС-001 від 21 лютого 2023 року щодо повернення коштів, неналежно виконував його умови, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість на загальну суму 67176,30 грн.

З висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

21 лютого 2023 року позивач уклав з відповідачем ОСОБА_1 договір №460289-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в електронній формі в розмірі 29 000,00 грн..

26 березня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» прийнято (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди №1 до Договору №460289-КС-001 про надання кредиту від 21 лютого 2023 року (споживчий кредит. Електронна форма, строк погашення якого до 10.09.2023 року, 29 тижнів.

Згідно з Розрахунком заборгованості за Договором № 460289-КС-001 станом на 03 січня 2024 року, позичальник ОСОБА_1 на виконання умов Договору здійснив часткову оплату за Договором № 460289-КС-001 на загальну суму 26 436, 27 грн. чого позивач не заперечує та зазначає про це у позовній заяві (а.с.21-23).

Відповідно до довідки про призов на військову службу, ОСОБА_1 17 травня 2023 року призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_3 №507 від 25 березня 2024 року форми 5, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 .

В кінці травня 2023 року ОСОБА_1 як мобілізований військовослужбовець, звернувся до ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» із заявою про звільнення його від нарахування процентів за користування кредитом та надав підтверджуючі документи, однак відповіді не отримав.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до п.15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ч.2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так як відповідач ОСОБА_1 не міг бути в судовому засіданні у зв`язку з мобілізацію у ЗСУ, відповідно доказів на спростування позовних вимог не було подано з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До апеляційної скарги відповідачем подано квитанції про погашення заборгованості в період з 04 березня 2023 року по 22 квітня 2023 року на загальну суму 22 631,27 грн, які колегія суддів приймає як належні докази. Позивач у позовній заяві визнає та зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, що відповідач на погашення кредиту оплатив 26436,27грн.

З 17 травня 2023 року та до 10 вересня 2023 року (закінчення строку кредитного договору) відсотки з відповідача ОСОБА_1 не підлягають стягненню, як з військовослужбовця відповідно до п.15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Щодо нарахування відсотків за період з 21 лютого 2023 року по 16 травня 2023 року колегія суддів зазначає, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання несправедливими умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Представник ОСОБА_1 -адвокат Садлівська О.П. покликаючись на п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», вважає умови кредитного договору несправедливими з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

З графіку платежів судом встановлено, що проценти за користування кредитом становлять 38336,59 грн. (а.с.42), тобто понад сто відсотків отриманого кредиту, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, а відтак є несправедливими.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач повинен повернути позивачу отриману суму кредиту та з врахуванням внесених ним на погашення кредиту 26 436,27 грн. в користь позивача підлягає стягненню 2563,73 грн.

Відповідно до ч.1ст.376 п.п.3,4 ЦПК України підставами для скасування оскаржуваного рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню(ч.2 ст.376 ЦПК України).

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції суперечать встановленим обставинам справи ,суд першої інстанції не застосував закон,який підлягав до застосування, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задволення позову.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК при ухваленні рішення суд проводить розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивач оплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, відтак пропорційно до задоволеної суми з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 92,45 грн.

За подання апеляційної скарги відповідач оплатив 3633,00 грн, тому з позивача в його користь підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 138,65 грн. Провівши взаєморозрахунок, суд зазначає, що з позивача в користь відповідача слід стягнути 46,20 грн. (138,65-92,45=46,20).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 141 ч.1; 374 ч.1п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Садлівської Ольги Петрівнизадовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 березня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ««БІЗНЕС ПОЗИКА»задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««БІЗНЕС ПОЗИКА»() заборгованість за Договором № 460289-КС-001 від 21 лютого 2023 року в розмірі 2563,73 грн.(дві тисячі п`ятсот шістдесят три грн. 73 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» () на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 ) 46,20 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк