Справа № 303/4287/24
У Х В А Л А

про передання справи за підсудністю

15 листопада 2024 року м. Берегово

Берегівський районний суд у складі: головуючого ГЕЦКО Ю. Ю., присяжнихТовт Д. Д. та Фанта М. М., за участю секретаря Ісак О. І. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної ОСОБА_2 недієздатною, призначення опікуна, заінтересована особа відділ опіки та піклування Виконавчий комітет Мукачівської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до Мукачівського міськрайонного суду заяву про визнання фізичної особи недієздатною, призначення опікуна.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2024 заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, призначення опікуна, заінтересована особа відділ опіки та піклування Виконавчий комітет Мукачівської міської ради передано на розгляд Берегівського районного суду Закарпатської області, у звязку з перебуванням особи відносно якої розглядається питання на стаціонарному лікуванні, КНП«Обласний закладз наданняпсихіатричної допомогим.Берегова» ЗОР.

25.09.2024 року на адресу суду надійшов лист заступника директора КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» ЗОР № 624/24 зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на лікуванні по місцю проживання і вся медична документація знаходиться в медичному закладі по місцю проживання.

05.11.2024 року в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 подав заяву про перенесення розгляду справи за підсудністю до Мукачівської міськрайонного суду Закарпатської області.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Таким чином, сам переіодичного лікування особи в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» ЗОР, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною на території Берегівського району не дає підстав для визначення підсудності даної справи за Берегівським районном судом Закарпатської області у розумінні ч. 1 ст. 295 ЦПК України, оскільки зазначеною нормою визначено виключну підсудність розгляду заяви про визнання фізичної особи недієздатною, а саме про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи.

До того ж, як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 44 Постанови Пленуму № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження, зокрема, обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання її недієздатною.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Статтями 2, 3, 4 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Відповідно до матеріалів справи, що повністю знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, судом достеменно встановлено, ОСОБА_3 проживає в мфісті Мукачево та на даний час не перебуває на стаціонарному лікуванні в в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» ЗОР.

Стаття 187 ч. 9 передбачає, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Захисник особи відносно якої розглядається питання - Захисник Сідун О. С. підтримала питання про передачу справи до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Мукачівської міської ради Ільтьо І. І. залишив вирішення питання на розсуд суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 та ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За викладених обставин цивільну справу слід передати до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, оскільки вона належить до територіальної юрисдикції (підсудності) цього суду і непідсудна Берегівському районному суду Закарпатської області.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 258-261, 353-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, призначення опікуна, заінтересована особа відділ опіки та піклування Виконавчий комітет Мукачівської міської ради передати на розгляд Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий ГЕЦКО Ю. Ю.

Присяжні Товт Д. Д.

Фанта М. М.