Справа №333/4913/24
Провадження №2/333/3354/24
05 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Відповідно до Додатку №1 до договору лізингу, починаючи з 09.12.2019 року, Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 7435,06 грн. Останній лізинговий платіж Лізингоодержувач здійснив 10.05.2022 року. Після цього лізингові платежі відповідачем не вносилися.
18 березня 2024 року у зв`язку із затримкою Відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, Позивачем було направлено на електронну адресу Лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту. З цього приводу Позивач зауважує, що відповідно до п. 13.9. Договору лізингу будь-яке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, який може час від часу повідомляти в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений. Повідомлення про настання події дефолту було направлено Позивачем на адресу Відповідача, яка зазначена у Договорі лізингу. Згідно із п. 8.2.4. Договору лізингу якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, Лізингоодержувач не усунув подію дефолту, Лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а Лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні. 17 квітня 2024 року оскільки Лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту, Лізингодавець направив на електронну адресу Відповідачу повідомлення про розірвання Договору лізингу з 02.05.2024.
Станом на 21.05.2024 року предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив.
Ухвалою суду від 04.06.2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
Керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив такі обставини та відповідні їм докази.
Судом встановлено, що 06.11.2019 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу автомобіля № ZPZ5A-00000215, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. та зареєстрований за №5911.
Відповідно до пункту 2.2 статті 2 договору лізингу, лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в статті 14 п. 14.1 договору, додатку 1 (Специфікації), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або чинним законодавством України).
За змістом п. 2.3. статті 2 договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений в статті 14 п. 14.2. договору і складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених в додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але, в будь-якому випадку, не може бути менше одного року.
Відповідно до п.2.4 статті 2 договору лізингу, предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору.
Згідно з п. 4.2. статті 4 договору лізингу, усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до графіку та умов цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок відповідно до статті 14 п. 14.5. договору. Лізингові платежі включають: платежі з відшкодування частини вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавцю за користування предметом лізингу; платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу; платежі з відшкодування втрат адміністративних штрафів, пов`язаних з порушеннями лізингоодержувача; платежі з відшкодування інших витрат лізингодавця, що пов`язані з виконанням цього договору (в т.ч. не зазначені в договорі, але що можуть виникнути у лізингодавця про виконанні договору).
Відповідно до статті 6 договору лізингу на лізингоодержувача покладено обов`язок сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування втрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу відповідно до графіку та статті 14 п. 14.3. цього Договору. Сплатити лізингодавцю винагороду за користування предметом лізингу до графіку та статті 14 п. 14.3. цього договору. Сплатити інші платежі відповідно до статті 14 п. 14.6. договору, в строки, визначені умовами договору та/або графіком лізингових платежів.
Згідно п. 6.3.3. договору лізингу, лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством України.
Пунктом 6.3.8. договору лізингу визначено, що лізингоодержувач має право самостійно приймати рішення про спосіб, порядок, час, місце інформування лізингоодержувача про наявність простроченої заборгованості, у тому числі шляхом використання автоматизованої системи телефонних повідомлень.
Пунктом 14.3 статті 14 договору лізингу передбачено, що лізингові платежі та порядок їх сплати: щомісяця згідно з графіком, що включає в себе: платіж з відшкодування частини вартості предмета лізингу у розмірі згідно з додатком 2 (графік лізингових платежів); винагороду за користування предметом лізингу в розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу згідно з додатком 2.
Період сплати лізингових платежів: з «24» по «28» число кожного місяця (п. 14.4 договору лізингу).
Відповідно до п.14.2. договору лізингу, строк лізингу 60 місяців.
Відповідно до додатку №1 до договору фінансового лізингу ZPZ5A-00000215 від 06.11.2019 року, предметом лізингу є автомобіль «Renault», модель Logan, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 .
08.11.2019 року лізингодавець та лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу, а саме: автомобіля ««Renault», модель Logan, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 .
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки «Renault», модель Logan, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , належить АТ КБ «Приватбанк».
Лізингові платежі відповідачем у визначеному розмірі та строки не вносилися, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 та розрахунком заборгованості за договором фінансового лізингу ZPZ5A-00000215 від 06.11.2019 року.
Відповідно до Додатку №1 до договору лізингу, починаючи з 09.12.2019 року, Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 7435,06 грн. Останній лізинговий платіж Лізингоодержувач здійснив 10.05.2022 року. Після цього лізингові платежі відповідачем не вносилися.
18 березня 2024 року у зв`язку із затримкою Відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, Позивачем було направлено на електронну адресу Лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту. З цього приводу Позивач зауважує, що відповідно до п. 13.9. Договору лізингу будь-яке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, який може час від часу повідомляти в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений. Повідомлення про настання події дефолту було направлено Позивачем на адресу Відповідача, яка зазначена у Договорі лізингу. Згідно із п. 8.2.4. Договору лізингу якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, Лізингоодержувач не усунув подію дефолту, Лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а Лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні. 17 квітня 2024 року оскільки Лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту, Лізингодавець направив на електронну адресу Відповідачу повідомлення про розірвання Договору лізингу з 02.05.2024.
Станом на 21.05.2024 року предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив.
Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору фінансового лізингу щодо сплати лізингових платежів.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 628,629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно із вимогами ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
З огляду на зазначене та враховуючи параграф 1 глави 58 ЦК України вбачається, що у ч.2 ст.806 ЦК України закріплена норма, яка відсилає до загальних положень про договір найму (параграф 1 глави 58 ЦК), тому до договору лізингу можуть застосовуватися лише норми параграфу 1 глави 58 ЦК України, а не інші параграфи цієї глави.
Таку правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №910/2153/19, від 31 жовтня 2019 року у справі №910/2219/19, від 21 листопада 2019 у справі №910/2233/19, від 15 січня 2020 року у справі №910/2242/19.
Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються спеціальним Законом України «Про фінансовий лізинг», який визначає загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Відповідно до ч. 2 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про фінансовий лізинг» № 1201-IX від 04.02.2021 року, цей закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (№ 723/97-ВР від 16.12.1997 року, який діяв на час укладання договору), фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предметом договору лізингу (далі - предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
Частини 2, 3 статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.
У частинах 1, 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.
Судом встановлено, що позивачем виконані умови договору та передано предмет лізингу ОСОБА_1 , а останній не виконав належним чином зобов`язання щодо сплати платежів, передбачених умовами договору фінансового лізингу № ZPZ5A-00000215 від 06.11.2019 року
У статті 629 ЦК України закріплений принцип обов`язковості договору.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, при вирішенні питання відшкодування вартості об`єкта лізингу (у межах здійснення лізингових платежів) у випадку розірвання договору, слід аналізувати як умови договору так і структуру лізингових платежів.
У відповідності до підпункту а) пункту 8.1. договору лізингу, для цілей цього договору подією дефолту є, зокрема, затримання сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць.
Згідно із п. 8.2.1 у разі настання події дефолту лізингодавець направляє лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі інших зобов`язань за цим договором.
18.03.2024 року, у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено лізингоодержувачу на електронну пошту повідомлення про настання події дефолту, в якому АТ «КБ Приватбанк» вимагав від Лізингоодержувача сплатити в повному обсязі заборгованість в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги та повернути предмет лізингу у цей же строк.
Відповідно до п. 8.2.2. Договору на лізингоодержувача покладено обов`язок усунути подію дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт від Лізингодавця негайно доставити предмет лізингу за адресою, визначеною лізингодавцем у повідомленні про настання події дефолту, після звернення лізингоодержувача та повернути предмет лізингу лізингодавцю за актом приймання-передачі, який підписується сторонами. Повернення предмету лізингу в користування лізингоодержувачу здійснюється лізингодавцем за умови виконання лізингоодержувачем або третьої особою від імені лізингоодержувача усіх обов`язків за цим договором, усунення усіх порушень, компенсації лізингодавцю всіх витрат, пов`язаних з доставкою, зберіганням та утриманням предмета лізингу, та сплати винагороди, визначеної в статті 9.7. цього договору.
Згідно із п. 8.2.4. Договору лізингу якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, Лізингоодержувач не усунув подію дефолту, Лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а Лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні.
17.04.2024 року Лізингодавець направив на електронну пошту відповідача повідомлення про одностороннє розірвання Договору лізингу з 02.05.2024 року.
Відповідно до п. 14.3. договору лізингу, лізингові платежі включають: платежі з відшкодування частини вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавцю за користування предметом лізингу; платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 19.09.2023 року розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» у подібних правовідносинах по справі №905/1065/22, в межах якої банк оскаржував рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за платежами в рахунок викупу майна, прийняв постанову, якою касаційну скаргу задовольнив частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 і рішення господарського суду Донецької області від 27.04.2023 у справі №905/1065/22 в оскаржуваній частині скасував, направивши справу в оскаржуваній частині на новий розгляд до господарського суду Донецької області.
Верховний Суд приймаючи зазначену постанову у справі №905/1065/22, зокрема, вказав, що вважає слушними доводи скаржника про те, що з урахуванням наведеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, при вирішенні питання відшкодування вартості об`єкта лізингу (у межах здійснення лізингових платежів) у випадку розірвання договору, слід аналізувати як умови договору так і структуру лізингових платежів. Скаржник з посиланням на закріплений у статті 629 ЦК України принцип обов`язковості договору наголошує на тому, що сторони у пункті 7.2.8 договору передбачили у разі розірвання договору повернення лізингових платежів в цілому, що з урахуванням структури лізингових платежів, передбачених пунктом 2.2 договору та додатком №2 до договору, складається не тільки з винагороди, але і включає вартість майна. Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши положення пункту 7.2.8 договору, не звернув уваги на інші умови договору, в тому числі ті, які встановлюють структуру лізингових платежів та дійшов передчасного висновку (належним чином не обґрунтувавши його) про те, що відповідний пункт передбачає обов`язок лізингоодержувача щодо повернення виключно винагороди за користування предметом лізингу. Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваного рішення в частині відмові в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу є цілком обґрунтованими.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні (пп. 2, 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).
Враховуючи, що договір фінансового лізингу автомобіля №ZPZ5A-00000215 від 06.11.2019 року було розірвано з 02.05.2024 року, з урахуванням того, що лізингоодержувач зобов`язаний був у десятиденний термін повернути банку заборгованість за договором лізингу, яка утворилась до його розірвання, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись Законом України «Про фінансовий лізинг», ст.ст.11, 526, 530, 610, 611, 626, 627, 629, 799, 804 ЦК України, ст. ст. 12-13, 77-78, 81, 141, 258-259, 263-265, 280-288, 354 ЦПК України, суд,
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Ю.Р. Піх