ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 626/346/21 Головуючий суддя І інстанції Дудченко В. О.
Провадження № 22-ц/818/470/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: надання послуг
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2023 року, по справі № 626/346/21, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 , треті особи: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з газопостачання,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з газопостачання.

Заочним рішенням від 16.03.2021 року позов було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість за послуги газопостачання в сумі 6541 (шість тисяч п`ятсот сорок одну) грн. 93 коп., 3% річних в розмірі 524 (п`ятсот двадцять чотири) грн. 81 коп., інфляційні втрати в розмірі 915 (дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 89 коп., понесені позивачем судові витрати в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Ухвалою від 22.11.2021 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Билима Олександра Миколайовича задоволено.

Заочне рішення по цивільній справі №626/346/21 (провадження №2/626/296/2021) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання скасовано. Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 01.06.2022 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Оператора ГРМ АТ «Харківгаз».

Ухвалою від 03.08.2022 року замінено по справі первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 .

Позов мотивовано тим, що відповідно до уточненої позовної заяви було заміненого відповідача ОСОБА_1 (а.с. 163-164). TOB «ХАРКІВГA3 ЗБУТ» надає послуги з постачання природного газу. За даними Оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_2 , було відкрито особовий рахунок на ім`я третьої особи ОСОБА_3 з обліковими персональними даними адреси: АДРЕСА_1 . Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2016 року та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №69798963 вбачається, що власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 стала ОСОБА_1 . Згідно відмітки в паспорті ОСОБА_1 12.12.2016 року зареєструвалась за вказаною адресою. При цьому ні ОСОБА_2 на ОСОБА_1 не зверталися до ТОВ «Харківгаз Збут» з питання розірвання договору на постачання природного газу та/або припинення газопостачання за вказаною адресою, а також до Оператора ГРМ з питання переоформлення особового рахунку на нового власника, що в свою чергу слугувало наданню ТОВ «Харківгаз Збут» послуг з газопостачання за зазначеною адресою домоволодіння та фактичне отримання таких ОСОБА_1 , як власником цього домоволодіння без змін (переоформлення) даних в т.ч. персоніфікованих даних особового рахунку. Як вбачається з пояснень АТ «Харківгаз» лише 13.10.2021 року до Красноградського відділення АТ «Харківгаз» звернулась ОСОБА_1 із заявою про укладання договору розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , по особовому рахунку № НОМЕР_2 . Переоформлення особового рахунку відбулось без зміни персоніфікованих даних споживача по особовому рахунку відносно адреси споживання природного газу. Належним відповідачем у справі є саме ОСОБА_1 , оскільки саме вона є власником та зобов`язана утримувати житловий будинок. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної сплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість, яка з урахуванням платежів у рахунок погашення існуючої заборгованості відповідно до черговості її виникнення відповідно абзацу 2 п. 25 Правил постачання природного газу, склала 6541,93 грн, фактично за період: з 01.02.2017 року по 31.08.2021 року включно та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду. Крім того відповідно до ст. 625 ЦК України заявлена до стягнення сума на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів становить 915,89 грн., 3 % річних складають 524,81 грн., розрахунок (довідка про розрахунок заборгованості) додається.

У письмових поясненнях АТ «Харківгаз» (а.с. 100-104) зазначило, що АТ «Харківгаз» надавав ОСОБА_2 послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 . Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування) з АТ «Харківгаз» є сплата відповідачем платіжної послуги з розподілу газопостачання. 13.10.2021 року до Красноградського відділення АТ «Харківгаз» із заявою про укладання договору розподілу природного газу по об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13.10.2021 року ОСОБА_1 була підписана заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача). Таким чином встановлено, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Не заперечують проти вирішення спору між сторонами на розсуд суду.

В судовому засіданні представник ТОВ «Харківгаз Збут» - Руденко О.В. позовні вимоги підтримала згідно уточненої позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 05.10.2022 року позов не визнала, а також пояснила, що в 2016 році вона купила житловий будинок у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . В даному будинку вона не проживала до 2021 року, а тільки іноді навідувалась. Боргу за газ вона особисто не має і звідки взявся борг їй не відомо. Крім того вказала, що будинку по АДРЕСА_1 не існує за яким позивач зазначає заборгованість за газ.

Представник третьої особи АТ «Харківгаз» - Бєловол О.О., в судовому засіданні надала пояснення відповідно до пояснень третьої особи.

Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 в 2016 році продала ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Так як житлового будинку АДРЕСА_1 не існує, що підтверджується повідомленням Наталинської сільської ради, у зв`язку із чим відсутні особи, які повинні сплачувати послуги за вказаною адресою.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2023 року було відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» адвокат Руденко О.В. в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є необґрунтованим через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Позивач зазначає що нарахування за використаний споживачем природний газ здійснюється постачальником (ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ») виключно за інформацією про об`єми та обсяги споживання природного газу, яка надходить від Оператора ГРМ (АТ «ТОВ «ХАРКІВГАЗ»).

Вказав, що за адресою: АДРЕСА_2 , було відкрито особовий рахунок на ім`я третьої особи ОСОБА_3 з обліковими персональними даними адреси: АДРЕСА_1 . Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2016 року та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №69798963 вбачається, що власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 стала ОСОБА_1 . Згідно відмітки в паспорті ОСОБА_1 12.12.2016 року зареєструвалась за вказаною адресою.

Зауважив, що ні ОСОБА_2 на ОСОБА_1 не зверталися до ТОВ «Харківгаз Збут» з питання розірвання договору на постачання природного газу та/або припинення газопостачання за вказаною адресою, а також до Оператора ГРМ з питання переоформлення особового рахунку на нового власника, що в свою чергу слугувало наданню ТОВ «Харківгаз Збут» послуг з газопостачання за зазначеною адресою домоволодіння та фактичне отримання таких ОСОБА_1 , як власником цього домоволодіння без змін (переоформлення) даних в т.ч. персоніфікованих даних особового рахунку.

Вказав, що як вбачається з пояснень АТ «Харківгаз» лише 13.10.2021 року до Красноградського відділення АТ «Харківгаз» звернулась ОСОБА_1 із заявою про укладання договору розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , по особовому рахунку № НОМЕР_2 . Переоформлення особового рахунку відбулось без зміни персоніфікованих даних споживача по особовому рахунку відносно адреси споживання природного газу. Належним відповідачем у справі є саме ОСОБА_1 , оскільки саме вона є власником та зобов`язана утримувати житловий будинок.

Зазначив, що внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної сплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість, яка склала 6541,93 грн, фактично за період: з 01.02.2017 року по 31.08.2021 року включно та не погашена станом на момент подання позовної заяви до суду, також відповідно до ст. 625 ЦК України заявлена до стягнення сума на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів становить 915,89 грн., 3 % річних складають 524,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Вказав, що відповідач не звертався до ТОВ «Харківгаззбут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг, а фактично користувався послугами із газопостачання не переоформлюючи особовий рахунок з іншого власника до 13.10.2021 року тим самим визнаючи наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем позивач не довів заявлені позовні вимоги, позивачем не надано доказів на підтвердження, що саме відповідач має вказану в позовній заяві заборгованість, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ за не існуючою адресою. Крім того, відповідач є власником житлового будинку за іншою адресою. Позивач не надав доказів на підтвердження, що відповідачу за період з 02.2017 року по 12.2020 року надавалась послуга з газопостачання за вказаною у позові адресою та саме він має вказану в позовній заяві заборгованість, відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення суми боргу за послуги газопостачання, суд врахував, що інших обставин в обґрунтування вимог про стягнення грошової суми позивач не вказав, доказів на їх підтвердження не надав.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом з інших підстав, оскільки відмовляється у позові за недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується наступне.

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу та території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕКП), згідно постанови № 1588 від 21.05.2015р. (переоформлена на безстрокову постановою від 08.09.2015р. № 2283), та згідно постанови від 11.05.2017 року №633 (виданої на постачання природнього газу на території України).

Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2016 року ОСОБА_1 купила у ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначав, що за даними оператора ГРМ (третя особа АТ «Харківгаз») за адресою: АДРЕСА_2 було відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_3 з обліковими персоніфікованими даними адреси: АДРЕСА_1 , 13.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Харківгаз» про укладання договору розподілу природного газу за вказаною адресою.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827.

Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

При цьому АТ «Харківгаз» відповідно до Постанов НКРЕКП, зокрема, №789 від 13 березня 2015 року, №2284 від 08 вересня 2015, №809 від 19 червня 2017 року в контексті обставин даної справи провадив господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто був Оператором ГРМ.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 2 ч. 7 ст. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За приписами статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

ТОВ «Харківгаз Збут» відповідно до ліцензії надавав послуги з постачання природного газу на території Харківської області, зокрема і в с. Мартинівка Красноградського району Харківської області.

Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільним систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою типового розподілу природного газу.

Згідно п. 7 гл. 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь - яких дій які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу.

Позивач на підтвердження своїх вимог надав суду наступні докази: довідку про заборгованість за природний газ перед ТОВ «Харківгаз Збут»; копію квитанції щодо плати вартості спожитого газу; фотокопія показів лічильника природного газу від 03.08.2021 року (кінцевих);копію повідомлення про фактичний обсяг природного газу; копію вимоги про оплату боргу; копія поштового реєстру щодо відправлення вимоги; копія заяви ОСОБА_1 від 13.10.2021 року щодо укладання договору розподілу природного газу; копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2016 року; копію довідки виконкому Наталинської сільської ради від 11.10.2021 року; копія заяви-приєднання до Договору розподілу природного газу від 13.10.2021 року.

Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості за природний газ перед «Харківгаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 має заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 6541,93 грн станом на 12.2020 року, останній платіж за спожитий газ здійснено 03.2017 року в розмірі 2500 грн, що підтверджується квитанцією від 14.03.2017 року на ім`я ОСОБА_2 .

13.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Харківгаз» про укладання договору розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою було укладено договір приєднання, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до повідомлення Наталинської сільської ради від 17.12.2021 року житловий будинок АДРЕСА_1 - відсутній, нумерація АДРЕСА_3 (а.с. 67, том 1).

Згідно рішення виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області «Про присвоєння нумерації житлових будинків та об`єктам нерухомого майна населеним пунктам Мартинівської сільської ради» від 03.03.2015 №3 (а.с. 38-40 том 2), станом на дату прийняття рішення в АДРЕСА_1 , в наявності житловий будинок під АДРЕСА_4 власником якого вказана ОСОБА_5 , прізвище ім`я та по батькові якої збігається із власницею 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, аналізуючи надані сторонами докази з урахуванням пояснень представників позивача, третіх осіб та відповідача, вбачається, що заявлені вимоги про стягнення суми боргу за послуги газопостачання задоволенню не підлягають, так позивач не довів заявлені позовні вимоги, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження, що саме відповідач має вказану в позовній заяві заборгованість, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ за не існуючою адресою, крім того відповідач є власником житлового будинку за іншою адресою.

Персоніфіковані дані щодо споживача за адресою: АДРЕСА_2 визначені в заяві-приєднанні ОСОБА_1 від 13.10.2021 року.

Також в матеріалах справи відсутні персоніфіковані дані щодо споживача за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач має заборгованість за природний газ за адресою: АДРЕСА_2 і вона вчиняла відповідні дії до 13.10.2021 року щодо приєднання до Типового договір постачання природного газу побутовим споживачам, зокрема повернула заяву-приєднання або сплатила рахунок (квитанцію) постачальника за поставлений газ.

Квитанція щодо плати вартості спожитого газу в розмірі 2500,00 грн від 14.03.2017 року на ім`я ОСОБА_2 не має доказів, хто здійснив цей платіж.

Відповідно до ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ТОВ « Харківгаз Збут» зазначає, що заборгованість за адресою: АДРЕСА_2 , по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.02.2017 року по 31.08.2021 року утворилася заборгованість 6541,93 грн та відповідно до ст. 625 ЦК України заявлена до стягнення сума на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів становить 915,89 грн., 3 % річних складають 524,81 грн.

З наданих пояснень відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні 05.10.2022 року вбачається, що вона заперечує проти позову, позов не визнала, пояснила, що в 2016 році вона купила житловий будинок у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . В даному будинку вона не проживала до 2021 року, а тільки іноді навідувалась. Боргу за газ вона особисто не має і звідки взявся борг їй не відомо. Крім того вказала, що будинку по АДРЕСА_1 не існує за яким позивач зазначає заборгованість за газ.

Проте судова колегія не може погодитися з посиланням апелянта про доведеність позовних вимог та наявності заборгованості, та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів заявлені позовні вимоги, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження, що саме відповідач має вказану в позовній заяві заборгованість, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ за не існуючою адресою, крім того відповідач є власником житлового будинку за іншою адресою.

Отже в супереч вимог ст.12,81 ЦПК України позивач не надав суду доказів існування у відповідачки заборгованості з оплати послуг з газопостачання, тому, з огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, судова колегія уважає, що апеляційну скарга належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.375, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» - залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 13 лютого 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

Ю.М.Мальований.