Справа № 473/39/24
РІШЕННЯ

іменем України

"12" лютого 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 25 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ОСОБА_1 договір про надання фінансового кредиту №20763-11/2021.

Відповідно до договору ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів до 24 грудня 2021 року (з можливістю пролонгації строку кредитування за ініціативою позичальниці), яка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,50 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (182,5 % річних) протягом строку кредитування, а в разі пролонгації договору або порушення позичальницею його умов проценти за період кредитування підлягають до нарахування за ставкою 2,5 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (912,5 % річних).

У разі порушення строку повернення кредиту проценти продовжують нараховуватися за кожен день користування коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

21 грудня 2021 року сторони кредитного договору уклали між собою додаткову угоду, згідно яких погодили відстрочення виконання позичальницею зобов`язань до 19 січня 2022 року.

23 грудня 2021 року сторони кредитного договору уклали між собою додаткову угоду, згідно яких погодили відстрочення виконання позичальницею зобов`язань до 21 січня 2022 року.

21 січня 2021 року сторони кредитного договору уклали між собою додаткову угоду, згідно яких погодили відстрочення виконання позичальницею зобов`язань до 03 лютого 2022 року.

13 січня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №13012023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №20763-11/2021 від 25 листопада 2021 року.

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 14 805 грн, у тому числі:

- заборгованість за кредитом 7 000 грн;

- заборгованість за процентами 7 805 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.

19 січня 2024 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позивачем своїх вимог, зокрема ненаданням належних доказів, що підтверджують факт передачі, як позичальниці, кредитних коштів - платіжного доручення на перерахування суми кредиту.

31 січня 2024 року від представниці позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій представниця не погодилася з доводами відзиву та наполягала на задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», вказуючи на наявність в матеріалах справи необхідних та достатніх доказів, що підтверджують факт надання ТОВ «ФК «Інвеструм» відповідачці кредитних коштів шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальниці.

В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивачки та відповідачки, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що 25 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ОСОБА_1 договір про надання фінансового кредиту №20763-11/2021.

Відповідно до договору ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів до 24 грудня 2021 року (з можливістю пролонгації строку кредитування за ініціативою позичальниці), яка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,50 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (182,5 % річних) протягом строку кредитування, а в разі пролонгації договору або порушення позичальницею його умов проценти за період кредитування підлягають до нарахування за ставкою 2,5 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом (912,5 % річних).

У разі порушення строку повернення кредиту проценти продовжують нараховуватися за кожен день користування коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

21 грудня 2021 року сторони кредитного договору уклали між собою додаткову угоду, згідно яких погодили відстрочення виконання позичальницею зобов`язань до 19 січня 2022 року.

23 грудня 2021 року сторони кредитного договору уклали між собою додаткову угоду, згідно яких погодили відстрочення виконання позичальницею зобов`язань до 21 січня 2022 року.

21 січня 2021 року сторони кредитного договору уклали між собою додаткову угоду, згідно яких погодили відстрочення виконання позичальницею зобов`язань до 03 лютого 2022 року.

13 січня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №13012023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №20763-11/2021 від 25 листопада 2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК Інвеструм» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «ФК Інвеструм».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

Відповідно до копії довідки сервісу онлайн платежів «IPay.ua» від 12 грудня 2023 року №2919_37 ТОВ «Універсальні платіжні системи» підтвердило той факт, що 25 листопада 2021 року на виконання доручення ТОВ «ФК «Інвеструм» на картку відповідачки було зараховано 7 000 грн, що повністю підтверджує факт виконання ТОВ ФК «Інвеструм» свого зобов`язання щодо перерахування на користь позичальниці кредитних коштів.

При цьому суд не погоджується з доводами відзиву про те, що вказаний документ не підтверджує факт надання кредиту у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно відкритих даних сервіс онлайн платежів «IPay.ua» є офіційно зареєстрованим безготівковим платіжним сервісом з надання послуг безготівкових переказів на території України.

З копії довідки від 12 грудня 2023 року чітко вбачається, що 15 вересня 2020 року між ТОВ «Універсальні платіжні системи» (власником сервісу) та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено договір на переказ коштів ФК-150920, що узгоджується з вимогами ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги».

Також зазначений документ засвідчує факт виконання в порядку ст.ст. 46-48 Закону України «Про платіжні послуги» доручення ТОВ «ФК «Інвеструм» про перерахування на рахунок відповідачки коштів у розмірі 7 000 грн.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 49 вказаного Закону платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі.

За встановленого, відсутність в матеріалах справи окремого платіжного доручення на перерахування кредитних коштів (за наявності іншого доказу зарахування на рахунок позичальниці суми кредиту) жодним чином не спростовує факт отримання позичальницею кредиту.

Жодних доказів на спростування цього факту (неотримання кредиту або отримання в меншому розмірі, ніж передбачено кредитним договором) відповідачка не надала.

При цьому є недоречними посилання відзиву на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18 та від 17 грудня 2021 року у справі №278/2177/15-ц, оскільки вказані висновки стосуються інших обставин, зокрема неможливості доведення за допомогою такого документа, як розрахунок заборгованості за кредитним договором, факту укладення кредитного договору, його виконання (в тому числі видачі кредиту) тощо).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №20763-11/2021, станом на 13 січня 2023 року загальна заборгованість за договором становить 14 805 грн, у тому числі:

- заборгованість за кредитом 7 000 грн;

- заборгованість за процентами 7 805 грн (фактично нарахованими за період з 25 листопада 2021 року до 06 травня 2022 року).

Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком (у частині нарахування процентів).

Зокрема, як раніше встановив суд, сторони кредитного договору погодили строк кредитування з 25 листопада 2021 року до 24 грудня 2021 року, а в подальшому продовжили його до 03 лютого 2022 року.

В той же час у п. 4.3 кредитного договору останні узгодили можливість нарахування кредитодавцем процентів після припинення строку кредитування (у разі порушення позичальницею строку повернення кредиту та сплати процентів), але не більше 90 днів з моменту прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Водночас у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, проценти нараховані ТОВ ФК «Інвеструм» в межах узгодженого строку кредитування (з 25 листопада 2021 року до 03 лютого 2022 року) вважаються договірними, а нараховані поза межами цього строку вважаються такими, що нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За встановленого, позадоговірні проценти за період прострочення грошового зобов`язання не підлягали нарахуванню з 24 лютого 2022 року.

Тому заборгованість за нарахованими процентами (договірними процентами та процентами за користування чужими коштами), яка підлягає стягненню (з 25 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року) згідно наданого позивачем розрахунку боргу, який не оспорювався відповідачкою (а.с. 31-34), становить 4 305 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 049,50 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; , р/р № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКомбанк») заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 25 листопада 2021 року №20763-11/2021, що утворилася станом на 13 січня 2023 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень; заборгованість за процентами (договірними процентами та процентами за понадстрокове користування чужими коштами) за період з 25 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 4 305 (чотири тисячі триста п`ять) гривень, а всього в загальному розмірі 11 305 (одинадцять тисяч триста п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; , р/р № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКомбанк») 2 049 (дві тисячі сорок дев`ять) гривень 50 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв