Справа № 442/7272/23
Провадження 2/438/70/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

13 лютого 2024 року місто Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., секретаря Дівчур В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу у розмірі 224 932,68 грн., з яких: 146 000 грн. - сума основного зобов`язання; 66 335,59 грн. - сума інфляційних витрат в період з грудня 2020 року по серпень 2023 року; 12 597,09 грн. - 3 % річних за період з 27 листопада 2020 року по 20 вересня 2023 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 26.10.2020 року між сторонами був укладений договір позики, за яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в якості позики 150 тисяч гривень. На підтвердження укладеного договору відповідачем складено розписку 26.10.2020р., в якій відображені умови позики та повернення коштів, яка є одночасно і договором позики і підтвердженням отримання грошових коштів за цим договором. За домовленістю сторін повернення коштів повинно було відбутися до 26.11.2020 року. 24.10.2022 року відповідачем було повернуто частину заборгованості в сумі 4000 грн. Станом на 20.09.2023 року заборгованість відповідача становить 146 000 грн. Відповідач до теперішнього часу кошти не повернув, тому, просить позов задовольнити.

Від позивача 12.02.2024 року на адресу суду надійшов оригінал розписки ОСОБА_2 про отримання коштів від ОСОБА_1 датована 26.10.2020р.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, позовну заяву з додатками отримав 14.11.2023р., що підтверджується його особистим підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Будь-яких заяв або клопотань від відповідача ОСОБА_2 до суду не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з оригіналу розписки, наявної у матеріалах справи, вбачається, що 26.10.2020 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, зобов`язався вказані кошти повернути у строк до 26.11.2020 року.

Станом на 20.09.2023 року ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 146 000 грн. ОСОБА_1 не повернув.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність (оперативне володіння) другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових кошт або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України; 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, згідно якого сума основного неповернутого боргу складає 146 000 грн., сума 3% річних складає 12 597,09 грн., як і погоджується з розрахунком індексу інфляції сума якого становить 66 335,59 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у загальному розмірі 224 932, 68 грн., тим самим задовольнивши повністю позовні вимоги.

Вирішуючи позов в частині розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

При зверненні із даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2249,33 гривень.

Отже, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у загальному розмірі 2249,33 гривень.

Керуючись ст.ст.81,89,141,259,263-265,268,280-282,352,354 ЦПК України, ст.ст.625,1046,1047,1049 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 146 000 грн. - суму основного боргу; 66 335,59 грн. - суму інфляційних витрат в період з грудня 2020 року по серпень 2023 року; 12 597,09 грн. - 3 % річних за період з 27 листопада 2020 року по 20 вересня 2023 року, а всього 224 932, 68 грн. (двісті двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять дві гривні шістдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2249 (дві тисячі двісті сорок дев`ять) гривень 33 копійки.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 13.02.2024 року.

Суддя Дмитро ПАНТЕЛЄЄВ