Дата документу 16.01.2024Справа № 645/8769/21
Провадження № 2/554/2003/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.01.2024 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
Головуючого судді Тімошенко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Рябченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: АТ «Харківенергозбут» про стягнення коштів за спожиту електроенергію,
31.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 третя особа: АТ «Харківенергозбут» про стягнення коштів за спожиту електроенергію.
Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Бабкова Т.В. від 10.02.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави, вказана позовна заява підсудна Октябрському районному суду м. Полтави.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2022 зазначену справу передано у провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Петрової Н.М.
Відповідно до розпорядження Октябрського районного суду м. Полтава від 23.01.2023 № 250 призначено повторний автоматичний розподіл справи, у зв`язку з припиненням відрядження судді Петрової Н.М.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2023 року вищевказана справа розподілена судді Тімошенко Н.В.
Ухвалою судді Тімошенко Н.В. від 17.03.2023 року дану цивільну справу прийнято до провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В обґрунтування позову позивач зазначала, що вона, її донька ОСОБА_3 проживають в квартирі АДРЕСА_1 , яка приватизована. Рахунки по квартплаті та комунальним послугам поділені у 2014 році на двох квартиронаймачів, зокрема на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Після смерті матері позивачки ОСОБА_4 , яка була основним квартиронаймачем одного із рахунків за яким зареєстрована ОСОБА_1 та її донька, електролічильник відноситься саме до цього рахунку, тобто борги за несплачену електроенергію заявляються саме до позивачки.
При цьому, відповідач має можливість сплачувати свою частку за квартиру та будучи споживачем повинен здійснювати участь в утриманні квартири пропорційно своїй частці та кількості зареєстрованих осіб, та сплачувати послуги електроенергії.
Однак, відповідач ОСОБА_2 вказаний обов`язок по оплаті комунальних послуг не виконує, в результаті цього почала створюватися заборгованість за послуги електропостачання.
Уточнивши позовні вимоги позивачка прохає стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 5532,92 грн. та судові витрати.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, прохала розглядати справу без її участі.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судові засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.
За таких обставин, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що в приватизованій квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 - основний квартиронаймач та ОСОБА_2 .
Згідно квитанцій про сплату за комунальні послуги, позивачем за період з 01.01.2019 року по 31.05.2022 року року сплачувалися кошти за електроенергію.
При цьому, відповідач будучи споживачем повинен здійснювати участь в утриманні квартири пропорційно своїй частці, кількості зареєстрованих осіб та сплачувати послуги електроенергії.
Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Згідно з преамбулою Закону України „Про житлово-комунальні послуги" №1875-ГУ від 24.06.2004 року цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 13 Закону від 24.06.2004 року N 1875-ІУ "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Стаття 156 ЖК України визначає права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Так, за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Також, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги.
Оскільки Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі позивача несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ч. 1 ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги, регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Відповідачем у ході судового розгляду не надано суду жодного доказу на підтвердження сплати належної йому частки вартості електроенергії, з урахуванням загальної суми сплаченої позивачем.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 5532,92 грн. - грошові кошти на виконання спільних солідарних зобов`язань з оплати за житлово - комунальної послуги (електроенергії) наданої за місцем його реєстрації, які підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 89, 133, 137,141, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: АТ «Харківенергозбут» про стягнення коштів за спожиту електроенергію задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 5532,92 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районнийсудмістаПолтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ;
третя особа Акціонерне товариство «Харківенергозбут», м. Харків, вул. Гоголя, 10.
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення проголошено 26.01.2024 року.

Суддя Н.В.Тімошенко