ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2126/24
Провадження № 2/362/1674/24
У Х В А Л А

21.08.2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_4 адвокат Бузанов Д.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить договір купівлі-продажу будинку від 30.01.2024 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровим А.В. (зареєстрований у реєстрі під №89) розірвати. Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 проведену 30.01.2024 року приватним нотаріусом Єгоровим А.В. (номер запису №4490344). Вирішити питання розподілу судових витрат сторін у справі з урахуванням процесуальної поведінки учасників справи.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , про розірвання договору купівлі-продажу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с.22).

Від представника третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_3 надійшла заява про закриття провадження у справі в якій він просить закрити провадження №362/2126/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , та відповідно скасування державної реєстрації права власності на будинок на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Вказуючи у заяві, що зміна або розірвання договору, як правило, оформлюється як додаткова угода до цього договору. Закон вимагає, щоб зміна або розірвання договору здійснювалися в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається. Тобто, у випадку визнання відповідачем позовних вимог, позивач та відповідач можуть розірвати його, звернувшись до нотаріуса. Оскільки відповідач визнає позовні вимоги, а тому спір між сторонами відсутній, а справа підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Крім того, Позивач і Відповідач є давніми друзями та компаньйонами у бізнесі, про що свідчать відповідні витяги, які додаються до клопотання. Як ми бачимо, Позивач звернувся із зазначеним позовом через десять (!!!) років після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Таке звернення до суду обумовлено лише бажанням Позивача «допомогти» Відповідачу, оскільки зазначена справа ініційована Позивачем саме після того, як ОСОБА_6 звернулась до суду до із позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, де зазначений будинок є одним із об`єктів, який підлягає поділу. Все наведене свідчить про відсутність предмету спору між позивачем та відповідачем, як на момент звернення із позовом, так і на сьогоднішній день. Вказану заяву представник третьої особи підтримав та просив її задовольнити.

В підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат Бузанов Д.В. у задоволенні вказаного клопотання просив відмовити.

Представник ОСОБА_5 адвокат Мартиненко Я.П. в підготовчому судовому засіданні, заперечувала щодо задоволення клопотання.

Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, дійшов до таких висновків.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Зміст спірних матеріальних правовідносин сторін становлять права та обов`язки, тому відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами. Отже відсутність спірного матеріального правовідношення, тобто відсутність предмета судового розгляду, тягне за собою припинення провадження у справі. Підстави припинення матеріального правовідношення як цивільного зобов`язання визначені Цивільним кодексом України. І лише за відсутності спору сторін щодо відповідних прав та обов`язків і відсутності з боку жодної із сторін дій, які свідчать про наявність між ними неврегульованих спірних питань, може йтися про закриття провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19); Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19 (провадження № 61-1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20) зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрито з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Тобто, за змістом пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Так представник ОСОБА_6 - ОСОБА_3 просить закрити провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме через відсутність предмету спору, у зв`язку із тим, що у випадку визнання відповідачем позовних вимог, позивач та відповідач можуть розірвати його, звернувшись до нотаріуса.

Суд зазначає, що визнання позову відповідачем не свідчить про відсутність предмету спору. Провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 01.04.2024 року, доказів регулювання спору мірним шляхом в підготовчому судовому засіданні сторонами надано не було, що також заперечувалось представниками позивача та відповідача, тому провадження у справі, не може бути закрите з наведеної правової підстави представником третьої особи, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору на час пред`явлення позову.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що на момент пред`явлення позову до суду мав місце спір між сторонами, суд прийшов до висновку, що заява представника третьої особи про закриття провадження у справі на підставі п. 2. ч. 1 ст. 255 ЦПК України не підлягає задоволенню.

Керуючись статтям 2, 255, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26.08.2024 року .

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко