Пр.№2/756/909/24
У Х В А Л А

20 серпня 2024 року Оболонський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Приходько К.А.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді

В С Т А Н О В И В

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

19.08.2024 на адресу суду надійшла заява позивача про відвід головуючого судді Майбоженко А.М. від участі у справі у зв`язку з тим, що в судовому засіданні 24.06.2024 суддя не об`єктивно і упереджено вела судовий процес, була на боці відповідача та її свідків. Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 23.07.2024 скасовано ухвалу суду від 30.04.2024 про застосування заходів процесуального примусу відносно представниці позивачки, зазначивши, що обставини, на які послався суд не можна віднести до зловживань процесуальними правами.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Приймаючи рішення щодо заявленого відводу, суд виходить з наступного.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді або органу, що засідає у вигляді суду присяжних, позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Попри те, вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду.

Європейський суд з прав людини в п. 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Дослідивши обставини, зазначені в заяві про відвід, суд приходить до висновку, що відвід є необґрунтованим, оскільки вказана заява не містить підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, які б слугували підставою для відводу судді, оскільки представником позивача не зазначено чому саме у неї виникли сумніви у неупередженості та об`єктивності судді, а посилання на те, що ведучи процес суддя була на «боці відповідача та свідків» є жодним чином не мотивованим та не підтверджено фактами і доказами, є власним суб`єктивним враженням позивача. Цього враження замало для визнання того, що побоювання позивачки у небезсторонності суду є об`єктивно обгрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Скасування судового рішення про застосування заходів процесуального примусу відносно представника позивачки, встановлення судом апеляційної інстанції порушень норм процесуального чи матеріального права не є підставою для відводу судді.

Таким чином, оскільки суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то вважає правильним постановити ухвалу про передачу даної заяви до Відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ для визначення судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України, який вирішить питання про відвід головуючого.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Майбоженко Анни Миколаївни в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування передати до Відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ для визначення судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.М.Майбоженко