Суддя Попова В. О.
Справа № 644/644/23
Провадження № 2/644/749/24
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

13 лютого 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання Плаксій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

у с т а н о в и в:

Представник позивача Гаврилюк О.С., який діє на підставі довіреності №173 від 29.09.2022 року в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант груп», через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 27 145 грн 00 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн 00 коп.

На обґрунтування позову зазначено, що 23.11.2021 між ФОП ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (далі Постачальник) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 5 про отримання товарів в системі Плати Пізніше™ (далі - договір). Згідно з п. 8.1 договору відповідач отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту; в момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра - ТОВ "Фінансова компанія" Фангарант Груп". Відповідно до п. 8.2. договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та правилами отримання товарів в системі Плати Пізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 р., що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з правилами в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua, саме в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 р., а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису, що визначено в розділі 5 Правил. Відповідно по п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше, Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 13.7 договору відповідач ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018, зміст Правил є зрозумілим для нього, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Враховуючи, що відповідач своїм підписом у договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з Правилами, додатковий його підпис на самих Правилах не потрібен. Пунктом 9.1. договору визначено, що якщо за умовами пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання нього Договору сторонами. Згідно вказаних умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу товари згідно рахунку №268 від 22.11.2021 року", встановленою вартістю 31 250 грн 00 коп. Передача товару відповідачу засвідчена його підписом на договорі; також визначена адреса експлуатації товару. Умовами пакету фінансування визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Відповідно до умов пакету фінансування: платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): становить 3 125 грн; кількість місячних платежів (крім першого): 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами 3 125 грн; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором. Згідно п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № від 15.12.2020 всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору 23.11.2021. Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно п. 8.1. договору. Станом на 07 лютого 2023 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов пакету фінансування та п. 10.4.2. договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. Так, за весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено: 23.11.2021 3 131 грн 39 коп., 20.12.2021 3 200 грн, 20.01.2022 3 200 грн, 17.02.2022 3 000 грн. На день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 27 145 грн 00 коп., в тому числі: 18 725 грн 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 8 420 грн 00 коп. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2-12.3 договору.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін.

Розпорядженням керівника апарату Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.06.2023 у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 з посади судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 20.06.2023 № 643/0/15-23 відповідно до пунктів 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 644/644/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023 дана цивільна справа була передана в провадження судді Попової В.О.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача Гаврилюк О.С., у позовній заяві просить на підставі ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи проводити за відсутністю представника позивача; не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 04.09.2023, 25.09.2023, 27.11.2023, 09.01.2024, 13.02.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу, яка вказана в позовній заяві та підтверджена як місце його реєстрації відповіддю на запит № 6388/2221 від 14.03.2023 з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Харківській області, які повернулись до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 49, 53, 57), що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 55, 59). Заяв, клопотань тощо до суду від відповідача не надходило.

Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

23.11.2021 р. між ФОП ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (далі Постачальник) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 5 про отримання товарів в системі Плати Пізніше™, відповідно до положень якого відповідач як клієнт системи ПлатиПізніше™ отримав в оренду на умовах лізингу товари згідно рахунку №268 від 22.11.2021 року", встановленою вартістю 31 250 грн 00 коп. Цей Договір укладено в електронній формі, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно, що підтверджується протоколом електронного підпису.

Згідно з п. 8.1 договору відповідач отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра.

Відповідно до п. 8.2. договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 р. (далі правила), що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua .

Відповідно по п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням договору клієнт приєднується до правил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення.

Відповідно до п. 13.7 договору клієнт ознайомився з правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 р., зміст правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати.

Також, положеннями п.п. 12.2-12.3 договору визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Крім того, згідно положень п. 12.4. Договору, у разі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою позивача протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування. Відповідно до положень п. 12.5. Договору у разі прострочення сплати платежу, повністю або частково, на строк більше 30 (тридцяти) днів, відповідач зобов`язаний самостійно повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє відповідача від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за договором.

Підписання договору № 5 про отримання товарів в системі Плати Пізніше свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Договір укладено в електронній формі, підписано відповідачем електронним підписом (а.с. 25).

Відповідно до Договору № про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу) від 15.12.2020 постачальник постачає товари клієнту та відступає Процесинг-центр права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг (а.с. 10).

Отже, згідно п. 1.1., п. 1.3. зазначеного вище договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання відповідного договору з клієнтом, тобто 23.11.2021.

Про відступлення права вимоги за договором, відповідач був повідомлений в письмовій формі згідно п. 8.1 договору.

Відповідачем згідно до умов договору було внесено наступні платежі: 23.11.2021 3 131 грн 39 коп., 20.12.2021 3 200 грн, 20.01.2022 3 200 грн, 17.02.2022 3 000 грн, що підтверджується розрахунком суми заборгованості згідно договору № 5 від 23.11.2021 (а.с. 24).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч 2.ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ст. 806 ЦК України).

Предметом договору лізингу, згідно статті 807 ЦК України, може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, яке відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об`єкти, а також інші речі, встановлені законом.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, підписання договору № 5 про отримання товарів в системі Плати Пізніше свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм електронним підписом це підтвердив.

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові ВС КЦС від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Згідно розрахунку суми заборгованості за договором № 5 від 23.11.2021, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором станом на 07 лютого 2023 року становить 27 145 грн, з яких: 18 725 грн 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 8 420 грн 00 коп. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до п.п. 12.2, 12.3 договору.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами статті 624 ЦК України - якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. ст.12,13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Так, суд встановив, що дійсно ОСОБА_1 отримував в оренду на умовах лізингу товари згідно розрахунку № 268 від 22.11.2021 та частково виконував зобов`язання за договором.

Враховуючи викладене, оскільки на підставі наданих позивачем доказів було встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним договором щодо оплати вартості отриманого товару не виконував належним чином, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 95, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" (місце знаходження: 04073 м.Київ пр.-т Степана Бандери буд. 21 (корпус В), ) заборгованість у розмірі 27 145 (двадцять сім тисяч сто сорок п`ять) грн 00 коп., яка складається з: 18 725 (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) грн 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 8 420 (вісім тисяч чотириста двадцять) грн 00 коп. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до п.п. 12.2, 12.3 договору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" (місце знаходження: 04073 м.Київ пр.-т Степана Бандери буд. 21 (корпус В), ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення (заочне) складено 13.02.2024

Суддя В.О. Попова