ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3726/19

Провадження № 22-ц/4820/198/24

№ 22-ц/4820/201/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Корніюк А.П.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: учасників справи та представника учасника справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки з домоволодіння та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Комунальне підприємство Кам`янець-Подільське міжміське бюро технічної інвентаризації, Управління державної реєстрації Кам`янець-Подільської міської ради, про виділ частки з домоволодіння та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки з домоволодіння та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2023 року та ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року про виправлення описки (суддя Бондар О.О.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представника учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки з домоволодіння в натурі та припинення права спільної часткової власності.

В обґрунтування позову зазначала, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 8/25 частки, ОСОБА_2 - 33/100 частки, ОСОБА_3 9/50 частки та ОСОБА_4 17/100 частки.

Належна позивачці частина (8/25 частки) житлового будинку з прибудовами належить їй на підставі свідоцтва на право власності НОМЕР_1 від 25.01.2007, виданого Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради, та зареєстрованого в реєстрі за рішенням реєстратора №43562911 від 18.10.2018.

Згідно додатку № 2 до інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об?єктів нерухомого майна за №882 від 30.05.2019 за технічними показниками належна їй частина 8/25 є відокремлена, має окремий вихід і є технічна можливість виділити в натурі належну їй частку житлового будинку.

Так як відповідачі не погоджуються на виділення в натурі належної їй частки домоволодіння, звертаючись до суду, просила остаточно (після неодноразового уточнення позовних вимог) виділити в натурі належну їй 8/25 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: частини житлового будинку з прибудовами А-1 загальною площею 196,1 кв.м. в т.ч. житловою площею 99,1 кв.м., а саме підвал 16,9 кв.м, 9,3 кв.м., балкон 1,6 кв.м , кухня 8,5 кв. м., коридор - 10,4 кв.м., 9,8 кв.м, 8,0 кв., хол - 10,7 кв.м , кабінет - 9,1 кв.м., ігрова - 10,5 кв. м., житлові кімнати - 12,4 кв.м, 10,7 кв.м., 28,6 кв.м., 27,8 кв.м., кладова 9,3 кв.м., ванна 4,9 кв.м, також літня кухня Б, гараж И, сарай З, вбиральні Е, згідно технічного паспорту від 14 листопада 2019 року. Припинити зареєстроване за нею право спільної часткової власності на належну їй 8/25 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього за адресою АДРЕСА_1 .

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виділення в натурі частки житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності.

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_3 9/50 (18/100) частки, ОСОБА_4 - 17/100 частки, ОСОБА_1 8/25 (32/100) частки, ОСОБА_2 33/100 частки.

Право власності на належну їй частку у будинку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.10.2009 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Частина будинку, яка належить ОСОБА_3 , складається з кухні (площа 7,9 кв.м), житлової кімнати (площа 16,5 кв.м) та житлової кімнати (площа 11,9 кв.м), Загальна площа всіх належних їй у будинку приміщень складає 36,3 кв.м., з яких 28,4 кв.м. житлова площа, 7,9 кв.м. підсобна.

За технічними показниками належна їй частка будинку є відокремленою, має окремий вихід та технічні можливості виділення її в натурі.

Між позивачкою та відповідачами, як співвласниками будинку виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки зі спільного володіння не досягнуто.

В заявах про уточнення позовних вимог вказувала також, що при детальному обстеженні господарських будівель за адресою АДРЕСА_1 спеціалістами КПІ «МБТІ» було виявлено сарай, кам?яний фундамент та стіни з лятого шлакобетону. Сарай реконструйований її батьком до 1990.

Їй було запропоновано виготовити технічний паспорт та довідку-характеристику з внесенням сараю (літера «Р»), розміром 2,85Х4,60. Дана споруда не є самочинною, не внесена до Реєстру рехочих прав на нерухоме майно через відсутність згоди співвласників.

Біля цих двох господарських споруд знаходиться і металевий гараж (літера «С») з кам`яним фундаментом, розміром 2,50*2,40, який побудований її батьком. У відомостях КП МБТІ гараж рахується як тимчасова споруда і тому не інвентаризований.

Вказувала, що оскільки її батько та вона користувалися спільним підвалом, площею 16,8 кв.м, який знаходиться у спільному користуванні співвласників на цокольному поверсі під літерою «а», тому вважала, що має право на 9/50 частки у спільному підвалі. Вказувала, що службовці МБТІ безпідставно залишили її такої вагомої частки в підвалі відмовивши їй у внесені її до висновку додатку № 2 до інструкції щодо можливості виділення її в натурі.

За технічними показниками, належна їй частина будинку, є відокремленою, має окремий вихід та технічні можливості виділення їй в натурі. Натомість, між нею та відповідачами, як співвласниками будинку вникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із спільного володіння не досягнуто.

З урахуванням вищевикладеного, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно ОСОБА_3 просила суд виділити їй в натурі у власність належну їй частку у спільному майні співвласників 9/50 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме частину житлового будинку «А-1», яка складається з кухні (площа 7,9 кв.м), житлової кімнати (площа 16,5 кв.м) та житлової кімнати (площа 11,9 кв.м), всього загальною площею 36,3 кв.м, 9/50 частки підвалу та господарських споруд: частину сараю - літньої кухні «Б», площею 18,04 кв.м, вбиральню «Д», сарай літера «Р» площею 13.,1 кв.м., розміром 2,85/4,60, гараж літера «С», розміром 2,50*2,40, вбиральню літера «Д», припинивши цим самим право спільної часткової власності на це майно.

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності. В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що йому належить 33/100 частини житлового будинку на підставі договору дарування №7746 від 18.11.2004 та договору дарування №652 від 03 червня 2011 року.

Належні йому 33/100 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього, включає в себе: частину житлового будинку з прибудовами А-1 загальною площею 68,0 кв.м в т.ч. житловою площею 43,8 кв.м, а саме коридор 6,4 кв.м, 1,4 кв.м., кухні 8,0 кв.м санвузол 3,2 кв.м., житлова 10,4 кв.м., 18,7 кв.м., тамбур 4,2 кв.м., кладова 1,0 кв.м. Літня кухня з прибудовою літера В, сарай літера Г..

Згідно додатку № 2 до інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна за №1820 від 14 листопада 2019 року за технічними показниками його частина 33/100 є відокремлена, має окремий вихід і є технічна можливість виділити в натурі належну йому частку житлового будинку.

Просив суд, виділити йому в натурі у власність 33/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього, яка складається з житлового будинку з прибудовами А-1 загальною площею 68,0 кв.м в т.ч. житловою площею 43,8 кв.м а саме коридор 6,4 кв.м, 1,4 кв.м., кухні 8,0 кв.м., санвузол 3,2 кв.м., житлова 10,4 кв.м., 18,7 кв.м., тамбур 4,2 кв.м. кладова 1,0 кв.м., літня кухня з прибудовою літ. «В», «в», сарай літера «Г» відповідно до технічного паспорту від 14.11.2019. Припинити зареєстроване за ним право спільно часткової власності на належну йому 33/100 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього за адресою: АДРЕСА_1 .

У серпні 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про виділення в натурі частки житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності. В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що їй належить 17/100 частини житлового будинку на підставі договору дарування № 6440 від 24.10.2003.

Належна їй 17/100 частини житлового будинку включає в себе: частину житлового будинку з прибудовами А-1 загальною площею 49,6 кв.м, в т.ч. житловою площею 36,3 кв.м, а саме: кладова 10,9 кв. м, їдальня-кухня 21,1 кв.м., житлова 15,2 кв.м., коридор 2,4 кв.м., літня кухня з тамбуром літ. «Жж1».

Згідно додатку № 2 до інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна за №1305 від 15 серпня 2019 року за технічними показниками її частина 17/100 є відокремлена, має окремий вихід і є технічна можливість виділити в натурі належну їй частку житлового будинку.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_4 просила суд виділити їй в натурі належну їй 17/100 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з частина житлового будинку з прибудовами А-1 загальною площею 49,6 кв.м., в т.ч. житловою площею 36,3 кв.м., а саме кладова 10,9 кв.м, їдальня-кухня 21,1 кв.м. житлова 15,2 кв.м. коридор 2,4 кв.м., літня кухня з тамбуром літера «Жж1». Припинити зареєстроване за нею право спільної часткової власності на належну їй 17/100 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виділ їй у власність 9/50 частин підвалу залишено без розгляду.

Рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 в окреме домоволодіння 9/50 часток з домоволодіння по АДРЕСА_1 , що складається з приміщень в житловому будинку А - 1, а саме: кімнат площею 11,9 кв.м. та 16. 5 кв.м. та кухні площею 7,9 кв.м. та частини сараю - літньої кухні «Б», площею 18,04 кв.м, сараю під літерою «Р», вбиральню під літерою «Д» з припиненням права спільної часткової власності на 9/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 . В задоволенні позову ОСОБА_3 про виділ в окреме домоволодіння гаража під літерою «С» з припиненням права спільної часткової власності на гараж під літерою «С» відмовлено.

B задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року виправлено описку в другому абзаці резолютивної частини рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2023 року

з: «Виділити ОСОБА_3 в окреме домоволодіння 9/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 , що складається з приміщень в житловому будинку А-1, а саме : кімнат площею 11,9 кв.м. та 16, 5 кв.м. та кухні площею 7,9 кв.м. та частини сараю - літньої кухні Б, площею 18,04 кв.м, сараю під літерою «Р», вбиральню під літерою «Д», з припиненням права спільної часткової власності на 9/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 »

на: «Виділити ОСОБА_3 в окреме домоволодіння 9/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 , що складається з приміщень в житловому будинку А-1, а саме: кімнат, площею 11,9 кв.м. та 16, 5 кв.м., кухні, площею 7.9 кв.м., та частини сараю - літньої кухні «Б», площею 18,04 кв.м, вбиральню під літерою «Д» з припиненням права спільної часткової власності на 9/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 ».

Виправлено описку в третьому абзаці резолютивної частини рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2023 року

з: «В задоволенні позову Сердечної НП. про виділ в окреме домоволодіння гаража під літерою «С» з припиненням права спільної часткової власності на гараж під літерою «С» відмовити»

на: «В задоволенні позову ОСОБА_3 про виділ в окреме домоволодіння гаража під літерою «С», сараю під літерою «Р», з припиненням права спільної часткової власності на гараж під літерою «С», сарай під літерою «Р» відмовити».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та ухвалою про виправлення описки у рішенні суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу про виправлення описки від 14.11.2024 та рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ їй 8/25 часток в окреме домоволодіння скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв?язку з відсутністю існування юридичного документу, що посвідчував би право власності за ОСОБА_1 на споруди: сарай літера "З" пл. 23,0 м2, гараж літера "И" пл. 20,3 м2 у спірному домоволодінні, рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 залишити без змін у першій редакції (включаючи об`єкт сарай «Р»).

При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції прийнято позовну заяву ОСОБА_1 з порушенням норм ст. 175 ЦПК України, а сам розгляд справи відбувся з порушенням вимог чинного процесуального законодавства.

Вказує, що суд не звернув уваги на те, що інформація щодо площі нерухомих об?єктів в доданих до позовної заяви ОСОБА_1 документах різниться. Так, у свідоцтві про право власності на нерухоме майно (в описі об`єкта), міститься інформація, про споруди: сарай, літера "З", пл. 9.3 м2, гараж, літера "И" пл. 18.4 м2., однак в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 від 14.11.2019 для ОСОБА_1 міститься інформація про сарай, літера "З" пл. 23.0 м2, гараж, літера "И" пл. 20.3 м2.

Зазначає, що суд проігнорував клопотанням ОСОБА_3 , від 28.09.2021 про зупинення провадження у справі №676/3726/19 до вирішення питання щодо самочинного будівництва по справі №676/2285/21 та зацікавлено проігнорував три клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у зв?язку з відсутністю в учасників справи висновку судової будівельно-технічної експертизи, права власності на земельну ділянку, права володіння/користування земельною ділянкою під будинком/будівлями/спорудами, які розташовані на цій же земельній ділянці. Таким чином, на думку скаржника, розгляд справи та рішення суду першої інстанції є незаконним.

Вказує, що суд умисно, зацікавлено проігнорував при розгляді справи та винесенні судового рішення той факт, що поділ в натурі нерухомого майна в домоволодінні здійснювався: 1) без добровільної згоди співвласників; 2) без присутності при проведенні чергової технічної інвентаризації співвласника ОСОБА_3 ; 3) без укладання договору з КП «МБТІ" на проведення технічної інвентаризації під час якої вносились поточні зміни та складу об`єкта нерухомого майна, (вносились тимчасові господарські споруди, самовільно збудовані); 4) саме основне, без нотаріально посвідчених підписами заяв (саме ОСОБА_3 ), що підтверджувало б її згоду на внесення до матеріалів технічної інвентаризації, до технічної документації: Висновків (додаток №2) до інструкції, у технічну можливість виділу в натурі для ОСОБА_1 тимчасово, самочинно збудованих споруд: сараю, пл. 23.0 м2, гаража, пл. 20.3 м2; 5) без нотаріально посвідченого договору фактичного користування будинком/будівлями/спорудами між співвласниками на земельній ділянці; 6) без права власності/права (де-факто) користування земельною ділянкою під будинком/будівлями спорудами.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази права власності за ОСОБА_1 на споруди: сарай "З", площею 23,0 кв.м., гараж "И", площею 20,3 кв.м., але позивач ОСОБА_1 намагалась їх виділити в натурі, то суд за таких обставин мав би відмовити їй у задоволенні позову в цій частині через відсутність факту існування права власності на споруди, сарай літера "З", площею 23,0 кв.м., гараж літера "И", площею 20,3 кв.м.

Крім того, прийнявши без повідомлення учасників справи 14 листопада 2023 року ухвалу про виправлення описки в оскаржуваному рішенні суду, суд першої інстанції тим самим змінив резолютивну частину рішення суду та таким чином відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо виділу в натурі сараю літера «Р», що на думку скаржника є незаконним.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22.12.2023 доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.10.2023, що містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_3 , поданої 15.12.2023, в частині доводів та підстав скасування судового рішення, а саме підпункти 3-12 апеляційної скарги та абзаци 5-6 прохальної частини апеляційної скарги повернуто скаржнику.

В судовому засіданні відповідачка-позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. КП Кам?янець-Подільське МБТІ подало заяву до апеляційного суду про розгляд справи у відсутності представника підприємства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи 14.11.2023 ухвалу про виправлення описки в судовому рішенні з ініціативи суду, суд першої інстанції виходив з того, що судом допущено описку у судовому рішенні, а тому слід внести виправлення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що поставляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судового рішення.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Таким чином, під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, тощо).

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адреси, зазначення дат та строків.

Зі змісту резолютивної частини ухвали вбачається, що суд першої інстанції фактично змінив зміст судового рішення щодо задоволених позовних вимог та позовних вимог у задоволенні яких відмовлено, виключивши з резолютивної частини рішення про задоволення позовних вимог сарай «Р» з переліку приміщень, що входять до 9/50 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 в натурі, та доповнивши судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог вказаним об`єктом, як таким, що не може входити у 9/50 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , що є недопустимим відповідно до вимог ЦПК України, та не може вважатися опискою.

Суд першої інстанції вказане вище до уваги не взяв, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для виправлення описки в рішенні суду від 20 жовтня 2023 року.

З урахуванням викладеного вище, ухвала суду першої інстанції про виправлення описки підлягає скасуванню.

Разом з тим, частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог щодо можливості виділу в натурі 8/25 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: частини житлового будинку з прибудовами А-1 загальною площею 196,1 кв.м. в т.ч. житловою площею 99,1 кв.м., а саме підвал 16,9 кв.м, 9,3 кв.м., балкон 1,6 кв.м , кухня 8,5 кв. м., коридор - 10,4 кв.м., 9,8 кв.м, 8,0 кв., хол - 10,7 кв.м , кабінет - 9,1 кв.м., ігрова - 10,5 кв. м., житлові кімнати - 12,4 кв.м, 10,7 кв.м., 28,6 кв.м., 27,8 кв.м., кладова 9,3 кв.м., ванна 4,9 кв.м, також літня кухня Б, гараж И, сарай З, вбиральні Е.

Апеляційний суд, перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину по заповіту від 05.08.1968, ОСОБА_1 в порядку спадкування набула у власність 32% глинобитного жилого будинку, глинобитного сараю і частини погрібу, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 223 т. 2).

25.01.2007 на підставі рішення виконавчого комітету міської ради №2387 від 30.11.2006 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно 8/25 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 у якому міститься опис об`єкта: будинок з прибудовами А-1,337,9 кв.м., сарай Б, 40,8 кв.м., літня кухня з прибудовою В, 30,3 кв.м., сарай Г, 15,4 кв.м., вбиральня Д, вбиральня Е, сарай З, 9,3 кв.м., гараж И, 18,4 кв.м. (а.с. 12 т. 1).

В свою чергу, іншими співвласниками вказаного домоволодіння АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3 , якій на праві власності належить 9/50 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього за АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.2009, ОСОБА_2 33/100 частини вказаного домоволодіння на підставі договору дарування від 18.11.2004, ОСОБА_4 17/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами відповідно до договору дарування від 24.10.2003 (а.с. 43, 95-96 т. 1, а.с. 239-240 т. 2).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

За змістом частин 1 і 3 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження можливості виділу частки в натурі ОСОБА_1 надавались висновки №882 від 30.05.2019, 1819 від 14.11.2019 Комунального підприємства «Міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (а.с. 34, 82 т. 1), в яких відображалась різна технічна характеристика 8/25 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно, жоден висновок не містить зазначення того, які приміщення та якою площею при виділу слід виділити ОСОБА_1 , чи відповідає виділ розміру її частки у домоволодінні і критерії його визначення.

А тому, вказані висновки обґрунтовано судом першої інстанції не взяті до уваги, оскільки вони не є належними та допустимими доказами на підтвердження технічної можливості виділу частки в натурі (в окремий об`єкт з самостійним виходом), яка б відповідала розміру її частки у приватній власності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в позові ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції в цій частині.

Крім того, ОСОБА_3 не надала суду належних і допустимих доказів того, що рішення суду першої інстанції щодо відмови в первісному позову ОСОБА_1 порушує права та інтереси ОСОБА_3 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення її зустрічних вимог залишити без змін (з урахуванням скасування апеляційним судом ухвали суду про виправлення описки). Крім того, апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 .

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2023 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 та в частині задоволення позову ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Р.С. Гринчук

А.П. Корніюк