РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги збільшили. Суду пояснили, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2019 року, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 13 липня 2023 року по справі №569/9417/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки Ксенії в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів на користь позивачки на утримання дитини, станом на 11 липня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 30636 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам викладеним у листі ДВС №184592.

Тому, просять суд заявлені позовні вимоги задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 30636 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2019 року, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження (повторне) серії НОМЕР_1 виданим 21 червня 2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Авдіївка Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №42. Батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

13 липня 2023 року Рівненським міським судом Рівненської області від 13 липня 2023 року по цивільній справі №569/9417/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме 25.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

З дослідженої в судовому засіданні довідки про неотримання аліментів від 02 квітня 2024 року виданої за підписом старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що довідка видана ОСОБА_1 зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 в тому, що вона не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за період з 01.11.2023 року по 01.04.2024 року згідно судового наказу №569/9417/23 який видано 05.09.2023 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня заяви про видачу судового наказу, а саме 25.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11 липня 2024 року №184592 виданого за підписом головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції В.Бодейко вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів згідно судового наказу №569/9417/23 від 05 вересня 2023 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області становить 30636 грн.

Отже судом встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання малолітньої доньки сторін не виконується, внаслідок чого виникла заборгованість відповідача за аліментами.

Як роз`яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено наступний правовий висновок: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають до задоволення, та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 30636 грн. згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11 липня 2024 року №184592 виданого за підписом головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції В.Бодейко.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,280,

282-289,354 ЦПК України, ст.196 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_3 (фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_4 згідно довідки від 06.04.2022 №5612- про взяття на облік ВПО) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 30636 грн. (згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11 липня 2024 року №184592 виданого за підписом головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції В.Бодейко.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_3 (фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_4 згідно довідки від 06.04.2022 №5612- про взяття на облік ВПО)

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов