Справа № 646/9925/23
№ провадження 2/646/164/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Депертамент сліжб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 22.12.2023 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 04.07.2024 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час не спілкується з донькою, не утримує її, взагалі не цікавиться її життям, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків.

Представник 3-ї особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань суду не надала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, враховуючи позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Крім того, враховуючи, що зареєстроване місце проживання відповідача знаходиться на території активних бойових дій, виклик у справі додатково здійснено в порядку ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відзив відповідачем не подано. Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.

На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

Встановлено, що сторони з 21.07.2010 по 22.05.2018 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.05.2018 розірвано.

Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з батьком, позивачем у справі, за адресою: АДРЕСА_1 , та на підставі рішення Червонозаводсбкого районного суду м.Харкова № 646/4778/23 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 № 309 м.Куп`янськ Харківської області у період з 27.02.2022 по 10.09.2022 знаходилися у тимчасовій окупації, а з 09.09.2022 по теперішній час відносяться до населених пунктів можливих бойових дій, де наразі оголошено примусову евакуацію населення.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 , 2010 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

За повідомленням Куп`янського ліцею № 1 Куп`янської міської ради Харківської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у цьому навчальному закладі з 1 вересня 2018 року. Мати дівчинки з часу перебування дитини у навчальному закладі жодного разу не відвідувала школу. У вихованні дитини участі не бере, не цікавиться успіхами дитини у навчанні, на батьківські збори жодного разу не з`являлася, чим проявила свою байдужість до долі своєї дитини. З класним керівником мати на зв`язок не виходила, вихованням дитини займається її батько ОСОБА_1 .

Опитана у судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила суду, що вона не бачила свою мати ОСОБА_2 з того часу, коли їй було 4 з половиною роки. Після цього мати більше не з`являлася, не дзвонила, не ОСОБА_6 її із святами, не передавала будь-яких подарунків та не приходила до неї до школи. Її вихованням займався батько ОСОБА_1 та бабуся з боку батька.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона є старшою донькою позивача ОСОБА_1 . Їй безпосередньо відомо, що мати Аміни ОСОБА_2 покинула сім`ю ще у 2016 році, виїхавши на заробітки до російської федерації, та з того часу не з`являлася. При цьому вона не цікавилася життям доньки, не дзвонила, не ОСОБА_6 із світами, не виявляла бажання будь-яким чином спілкуватися з дитиною Всі обов`язки щодо виховання та утримання доньки ОСОБА_4 лягли на її батька ОСОБА_1 , він з 2016 року самостійно виховує і піклується ОСОБА_4 , забезпечує її матеріально, займається її вихованням та іншими батьківськими обов`язками.

Як пояснила у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , вона є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1 та з ним підтримує нормальні дружні стосунки. За професією вона перукар, тому бувала у родині ОСОБА_4 , стригла дитину, та їй розповідала, що мама не з`являється у м. Куп`янську та не приймає ніякої участі у її вихованні. Зі слів знайомих, їй відомо, що ОСОБА_2 виїхала на заробітки до Росії з 2017 року більше не з`являлася, долею своєї дитини не цікавилася.

Свідок ОСОБА_9 пояснив у судовому засіданні, що знає позивача тривалий час, вони проживали по сусідству. Позивач йому розповідав, що мати дитини ОСОБА_4 виїхала у Росію та з 2018 року не з`являлася. Після початку повномасштабного військового вторгнення позивач із донькою як тимчасово переміщена особа переїхав до м. Харків, де вони продовжували спілкуватися та будь-яких відомостей про матір ОСОБА_4 позивач і на теперішній час не має, він продовжує самостійно виховувати доньку.

Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №235 від 30.05.2024 , департаменту позивачем не надано достатніх документів на підтвердження обставин, на які він посилається у позові, з матір`ю дитини ОСОБА_2 поспілкуватися не вдалося, тому орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення матері батьківських прав.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, є підставою позбавлення батьківських прав.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили суду, що мати дитини ОСОБА_2 тривалий час не цікавиться долею дитини, її потребами, не забезпечує її матеріально, не виховує її та не дбає про її захист, знаходиться в іншій країні, що також підтверджується дослідженими письмовими доказами.

Таким чином, обставини справи свідчать про те, що окреме проживання дитини від матері не було домовленістю у родинному колі, а викликано байдужою до долі дитини поведінкою відповідача, відсутністю належного піклування та турботи про доньку. Понад п`ять років позивач з донькою проживають окремо від відповідача, за весь цей час вона не виявляє інтересу до дитини, не бажає її виховувати, дбати про захист її інтересів, сприяти у її фізичному, духовному розвитку, забезпечувати матеріально та стати справжньою підтримкою, особливо у період повномасштабної війни та соціальної вразливості неповнолітньої.

З викладеного вбачається, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час не проявляє до доньки жодної материнської любові та турботи, не спілкується з нею, не цікавиться її долею, станом здоров`я, бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з нею, що підтверджено особистими поясненнями самої ОСОБА_4 , яка майже не пам`ятає матері, оскільки останній раз бачила її ще у дошкільному віці.

Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 , маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов`язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від їх виконання, свідомо нехтує ними.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Незалежно від місця проживання та роду занять відповідача - матері дитини, вона зобов`язана постійно приймати участь у вихованні та утриманні своєї дитини. Суд зазначає, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; недостатнє спілкування з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьківських прав.

Вищевикладені обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням доньки, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, та вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, відповідатиме її інтересам.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не піклується про неї тривалий час, а отже не має тісного психологічного зв`язку з нею, суд з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі № 486/341/22, провадження № 61-180св23 від 27.06.2023 приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 90, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.164, 166 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відноснодоньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий : І.М.Демченко