Справа № 156/299/24
Номер провадження: 2-п/156/2/24
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районий суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарем судового засідання Степанець Т.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі заяву відповідача ОСОБА_1 щодо перегляду заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 у справі № 156/299/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 у справі № 156/299/24 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, розірвано шлюб, укладений між сторонами 15.11.1997 та зареєстрований Іваничівським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 54.

До суду 11.06.2024 надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 у справі № 156/299/24. Ухвалою судді від 12.06.2024, Ухвалою судді від 12.06.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без розгляду з причини закінчення перебігу встановленого законом строку для подання відповідачем такої заяви.

До суду 04.07.2024 надійшло клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення визначеного законом процесуального строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 у справі № 156/299/24.

Ухвалою судді від 05.07.2024 клопотання ОСОБА_1 задоволено, поновлено відповідачу визначений законом процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 у справі № 156/299/24, роз`яснено ОСОБА_1 його право повторно подати до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 17.07.2024 направив до суду повторно заяву щодо перегляду заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 у справі № 156/299/24 (заява надійшла до суду 31.07.2024, вх. № 3028/2024). У поданій заяві ОСОБА_1 наголосив, що вважає позов ОСОБА_2 надуманим, «спробою позивачки приховати власні шахрайські дії зі спільними коштами подружжя», відповідач з 15.09.2022 і дотепер проходить військову службу в лавах Збройних Сил України, це суттєво впливає на можливість ведення спільного господарства та підтримання родинних відносин з позивачкою, ОСОБА_1 вважає за необхідне просити суд про надання подружжю строку для примирення, зауважує, що розірвання шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам дітей подружжя.

Ухвалою судді від 01.08.2024 вказана заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду, призначено судове засідання щодо розгляду заяви про перегляд заочного рішення на 15.08.2024 на 14 год 00 хв, про що повідомлені сторони.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду 14.08.2024 клопотання, в якому просив призначене судове засідання здійснювати без його участі, свою заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив її задовольнити.

Представниця позивачки адвокат Білецька І.М. надала до суду заяву від 14.08.2024, в якій просила здійснювати розгляд порушеного стороною позивача процесуального питання без участі позивачки та її представниці, сторона позивача заперечувала проти задоволення заяви відповідача про скасування заочного рішення, оскільки ОСОБА_1 було достеменно відомо про дату, час та місце розгляду цивільної справи № 156/299/24.

Згідно з ч.1 ст. 287 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні; неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З огляду на це, суд здійснює розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за відсутності учасників справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши заяву відповідача та матеріали цивільної справи № 156/299/24, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, аналіз положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України дозволяє дійти висновку про те, що скасування заочного рішення можливе лише за умов одночасної наявності згаданих обставин.

Така позиція є усталеною і підтримується судовою практикою, що склалася (наприклад, Верховний Суд України в Узагальненні практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах від 11.01.2008 зазначив, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин i докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи; аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2011 у справі № 6-27145св11).

Стороною відповідача в розглядуваному випадку доведено, що ОСОБА_1 з причини проходження ним служби у складі Збройних Сил України під час оголошеного на території держави воєнного стану не прибув для участі в судових засіданнях, призначених для розгляду по суті справи № 156/299/24 з поважних причин, а також не подав відзиву на позовну заяву з поважних причин.

Водночас розглядувана заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не містить конкретних посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи і які відповідач позбавлений був можливості надати до суду.

Відповідач лише висловлює свою незгоду з вимогами позивачки щодо розірвання шлюбу між сторонами, вважає позов ОСОБА_2 надуманим, «спробою позивачки приховати власні шахрайські дії зі спільними коштами подружжя». При цьому ОСОБА_1 не надав до суду доказів, котрі б підтверджували наявність «шахрайських дій» з боку позивачки, відповідач не позбавлений можливості з приводу можливого випадку шахрайства звернутись із заявою про вчинене кримінальне правопорушення до відповідного територіального органу Національної поліції.

З приводу наміру відповідача клопотати перед судом про надання сторонам строку для примирення варто зауважити, що закріплена у ст. 111 Сімейного кодексу (СК) України норма права щодо вживання судом заходів для примирення подружжя за своєю сутністю є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. У постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) висловлена правова позиція, згідно з якою надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Сторона позивача у поданій до суду заяві від 02.04.2024 вказала, що «на примирення позивач не згодна». Згідно зі ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин забороняється законом. Відповідач не надав до суду доказів існування у сторін реальної можливості примирення, можливість збереження сімейних відносин між сторонами з огляду на категоричну позицію позивачки, котра висловила незгоду щодо примирення з чоловіком, вбачається мало імовірною. До того ж, сторони не позбавлені права укласти між собою шлюб повторно у разі досягнення на це їхньої добровільної спільної згоди.

Оцінюючи зауваження ОСОБА_1 з приводу того, що розірвання шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам дітей подружжя, суд звертає увагу на те, що подружжя має трьох дітей, двоє з яких вже досягли повноліття, відповідачем не надано доказів негативного впливу розірвання шлюбу на права та законні інтереси малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сам по собі факт розірвання шлюбу між батьками дитини ще не свідчить про неможливість участі батька чи матері у вихованні дитини, про наявність між сторонами спору щодо виховання дитини.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про перегляд заочного судового рішення не містить посилань на конкретні докази, якими відповідач обґрунтовує свої твердження, таких доказів відповідач не надав і безпосередньо до суду, не прибувши особисто для участі в судовому засіданні. Суд не вбачає наявності у сторони відповідача доказів, котрі мали би істотне значення для правильного вирішення справи і які відповідач позбавлений був можливості надати до суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 у справі № 156/299/24 має бути залишена без задоволення.

Водночас суд роз`яснює відповідачу ОСОБА_1 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. 284,287,288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 щодо перегляду заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 у справі № 156/299/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 його право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали суду першої інстанції про залишення заяви щодо перегляду заочного рішення без задоволення.

Копію цієї ухвали суду направити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.Є. Бєлоусов