ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/42/13-ц Номер провадження 22-ц/814/531/24Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Владімірова Р.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Назаренка Олега Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року, по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2012 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №54.7/АК-00002.08.2 в розмірі 3189066,68 грн. та судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що 22.05.2008 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на суму 22637,08 доларів США з метою купівлі автомобіля .

В зв`язку з неналежним виконанням умов договору утворилась заборгованість, яка підлягала стягненню відповідно до вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису шляхом звернення стягнення на заставне майно автомобіль.

В ході примусового виконання виконавчого напису державним виконавцем Ленінського ВДВС заставне майно було реалізовано та в рахунок погашення боргу перераховано 54027 грн.

Проте вказаної суми виявилось недостатнім для погашення заборгованості і станом на 09.11.2012 залишок по кредитному договору складав 3189066,68 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2013 року позов задоволено частково та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість за кредитом в розмірі 130214,60 грн., пеню за неналежне виконання в сумі 130214,60 грн та судовий збір - 1000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення від 31 травня 2013 року скасовано.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04 липня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено.

Замінено позивача ПАТ «Родовід банк» в порядку правонаступництва на позивача - ТОВ «Вердикт Капітал».

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованість за кредитом в сумі 130214,60 грн, пеню за неналежне виконання кредитного договору 130214,60 грн. та судовий збір 1000 грн., а всього 261429,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Часткове задоволення позовних вимог обґрунтовано наявністю правових підстав для стягнення з позичальника, який не виконав свої кредитні зобов`язання, заборгованості, яка залишилась не погашеною після реалізації предмета застави.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Назаренко О.Й. подав в інтересах відповідача апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема вказує про пропуск звернення банку з позовом до суду, оскільки 28.05.2009 приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості, а з позовом банк звернувся 27.12.2012, тобто поза межами три річного терміну, визначеного ЦК України, що є самостійною підставою для відмови в з позові.

Позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 22 травня 2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 54.7/АК-00002.08.2, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на суму 22637,08 дол. США з терміном погашення по 22 травня 2015 року включно на купівлю автомобіля.

В забезпечення зобов`язання виконання кредитного договору між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу № 54.7/АК-00002.08.2-З, згідно якого ОСОБА_1 передав у заставу банку автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer 1.6, рік випуску 2008, тип - легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, банк звернувся до приватного нотаріуса з метою видачі останнім виконавчого напису.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Сергеєвої О.О. № 794 від 28.08.2009 року державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Полтави було відкрито виконавче провадження і в ході його примусового виконання предмет застави - автомобіль Mitsubishi, модель Lancer 1.6, був реалізований на аукціоні за 62100 грн., з яких 54027 грн. перераховані на погашення боргу.

Сторонами справи не заперечується як факт існування непогашеної заборгованості. так і її розмір після часткового погашення за рахунок отриманих від реалізації заставного автомобіля коштів, який на час звернення до суду з позовом складав 3189066,68 грн., яка позичальником добровільно повернута не була.

Згідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість станом на 09 листопада 2012 року становила 3189066,68 грн. та складалась з простроченого кредиту - 16291,08 дол. США, пеня 374151,95 дол. США, 3% річних - 1920,87 дол. США, пеня за непогашення плати за проведення розрахунків 52631,54 грн та 3 % річних 270,37 грн.

Вказаний розрахунок відповідачем в ході судового розгляду спростований не був, власних контр розрахунків не надано.

Умови укладеного кредитного договору, в тому числі і щодо порядку нарахування пені, позичальником в передбаченому законом порядку не оскаржувались.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, наслідком чого є утворена заборгованість, а також доведеністю недостатності отриманих від реалізації автомобіля коштів, які були спрямовані на погашення такої заборгованості, в зв`язку з чим стягнув заборгованість за кредитом, зменшивши при цьому розмір пені, який значно, в декілька разів перевищував розмір простроченого кредиту, та відмовив в задоволенні стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Колегія суддів погоджується з вказаним судовим рішенням з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Так, сторонами не заперечується існування як кредитних правовідносин, так і існування заборгованості, на погашення якої було реалізовано заставний автомобіль відповідача.

Матеріалами справи доводиться, що автомобіль Mitsubishi, модель Lancer 1.6, що належить ОСОБА_1 було реалізовано 22 вересня 2011 року на аукціоні по реалізації арештованого рухомого майна, що підтверджується протоколом №1-17018, за 62100 грн.

Після закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса щодо реалізації автомобіля, 54027 грн. були зараховані на погашення боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 ЦК визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно наданих розрахунків банку, сума непогашеного боргу після реалізації транспортного засобу становила 3189066,68 грн.

Фактично погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, кредитор не оскаржував останнє, позаяк і з визначеним судом розміром заборгованості та обґрунтованістю позовних вимог в цій частині погоджується і відповідач, основним запереченням якого є необхідність застосування строку позовної давності до пред`явлених банком січні 2013 року позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Обґрунтовуючи необхідність в застосуванні строку позовної давності , який на думку апелянта має обраховуватись з часу звернення кредитора до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису, апелянт вказує на те, що виконавчий напис як позасудове врегулювання спору був виданий 28.08.2009 року, а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся лише в січні 2013 року, тобто за межами строку позовної давності.

Відхиляючи вказане твердження, колегія суддів зазначає, що банк дійсно звернувся до виконавчого нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису шляхом звернення стягнення існуючої на той час кредитної заборгованості на заставний автомобіль.

В межах відкритого на його підставі виконавчого провадження державними виконавцями Ленінського ВДВС м. Полтави заставний автомобіль був реалізований шляхом продажу на аукціоні і в рахунок боргу були перераховані 54027 грн.

За матеріалами справи встановлено, що реалізація транспортного засобу на аукціоні мала місце у вересні 2011 року, після чого правовідносини між сторонами перейшли в площину регулювання їх положеннями ст. 591 ЦК України.

Тобто, лише після проведеної реалізації заставного майна, банку стало відомо про не відновлення його прав як кредитора в повному обсязі з підстав не покриття виручених від продажу коштів на погашення всієї існуючої на той час заборгованості та необхідності забезпечити захист своїх інтересів у спосіб звернення до суду з позовом про її стягнення з позичальника.

В даному випадку, в розумні положень ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності необхідно обраховувати з настання події коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а саме з часу проведеного аукціону по реалізації предмета застави, коли з`ясувалось, що отриманих коштів буде недостатньо для покриття існуючої на той час заборгованості.

Враховуючи, що аукціон було проведено у вересні 2011 року, а з позовом банк звернувся в січні 2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, підстав для застосування визначених ч.4 ст. 267 ЦК України наслідків, колегія суддів не вбачає.

За вказаних обставин, по справі відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Назаренка Олега Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2024 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.