Справа № 365/512/23
Номер провадження: 2/365/19/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2024 року смт Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кучерявої Л.М.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в режимі відоеконференцзв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі і гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_3 , через свого уповноваженого представника адвоката Висіцьку І.В., звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, шкодить діловій репутації ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), інформацію, поширену депутатом Згурівської селищної ради Броварського району Київської області Марчуком Олександром Івановичем, а саме: «… ОСОБА_5 , як завжди, немає коштів. Все врізати по мінімуму, все зекономити…», «… Виникла пропозиція: давайте зберемося,… до ОСОБА_6 (мається на увазі, що Відповідач звертався до Позивача з проханням), даже в рівних долях. Ну там треба 2 чи 3 машини суміші. Вона там 72000,00 грн машина (мається на увазі, вартість однієї машини суміші) і полатаємо по селі і коло села дири. Як начали тягнути (мається на увазі ОСОБА_3 ). В кінці кінців сказали: немає коштів, немає коштів у господарства «РИСК», «… В нас немає коштів. І категорично ми цього не робили і робити не будемо…», «… якщо цей, так називаємий громадянин України, зможе викласти сто п`ятдесят тисяч зелені, то повірте мені, що це в нього (мається на увазі Позивач) точно не останні гроші. І в нього (мається на увазі ОСОБА_3 ) появиться, появиться апєтіт під час їжі. І тоді начнуться проблеми у кожного із сидячих тут аграріїв.»; зобов`язати депутата Згурівської селищної ради Броварського району Київської області Марчука Олександра Івановича у межах десятиденного строку з моменту набрання рішенням суду законної сили спростувати вищевказану недостовірну інформацію шляхом виступу з оголошенням на черговій сесії Згурівської селищної ради, на якій оголосити/зачитати без власних зауважень і коментарів, текст спростування такого змісту: «Я, ОСОБА_4 , депутат Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, заявляю, що є неправдивою та недостовірною інформація, яку я виголосив на 26-й черговій сесії Згурівської селищної ради під час розгляду заяви ОСОБА_3 про викуп земельної ділянки, яка знаходиться у його постійному користуванні, на підставі п. 61 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, а саме про те, що: ОСОБА_3 відмовився фінансувати проведення свята в селі Турівка, хоча всі підприємці, - власники та користувачі земельних ділянок громади попередньо домовилися про таке фінансування; ОСОБА_3 , як голова ФГ «РИСК», попередньо пообіцяв надати кошти для закупівлі 2-3-х машин суміші для ремонту доріг в селі та довкола села Турівка, але згодом знову ж таки не дотримав свого слова та відмовився надавати кошти; ОСОБА_3 нібито пообіцяв надати кошти для утримання місцевого архіву села Турівка, але знову всіх обманув і не надав цих коштів.»; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди за поширення інформації, що є неправдивою та недостовірною, принижує честь і гідність ОСОБА_3 , завдає шкоди його діловій репутації; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому стало відомо, що депутат Згурівської селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_4 на 26-й черговій сесії Згурівської селищної ради висловлював та розповсюджував недостовірну та таку, що принижує честь та гідність, шкодить діловій репутації позивача, інформацію.

На зазначеній сесії Згурівської селищної ради під питанням № 120 розглядалася заява ОСОБА_3 про викуп земельної ділянки, яка знаходиться у його постійному користуванні, на підставі п. 61 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Перед початком голосування за прийняття рішення «за основу» про надання дозволу на викуп земельної ділянки, головуючим була надана можливість депутатам (членам земельної комісії) Згурівської селищної ради висловити свої пропозиції, заперечення, поставити запитання щодо розглядуваного питання. У зв`язку з цим слово було надано депутату ОСОБА_4 , який виступив проти прийняття рішення про надання дозволу на викуп ОСОБА_3 земельної ділянки, яка знаходиться у його постійному користуванні, та закликав до відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про викуп земельної ділянки й інших депутатів та фактично пригрозив аграріям, які знаходились в залі, вказавши, що якщо вони підтримають це рішення та проголосують «За», то у кожного із них почнуться проблеми. Окрім того, у своєму виступі ОСОБА_4 поширив наступну недостовірну інформацію про ОСОБА_3 :

1.«… в ОСОБА_6 , як завжди, немає коштів. Все врізати по мінімуму, все зекономити …» - зазначені твердження були сказані Відповідачем в контексті того, що начебто, місцеві підприємці/депутати «скидалися» коштами, аби провести свято села Турівка, а Позивач, нібито, не бажав брати участі в цьому, посилаючись на відсутність коштів. Тим самим, намагаючись, на думку Відповідача, просто «не допомагати» громаді в проведенні свята.

2.«… Виникла пропозиція: давайте зберемося,… до ОСОБА_6 (мається на увазі, що Відповідач звертався до Позивача з проханням), даже в рівних долях. Ну там треба 2 чи 3 машини суміші. Вона там 72000,00 грн машина (мається на увазі, вартість однієї машини суміші) і полатаємо по селі, і коло села дири. Як почали тягнути (мається на увазі ОСОБА_3 ). В кінці кінців сказали: немає коштів, немає коштів у господарства «РИСК.». Тим самим Відповідач намагався підкреслити байдужість та бездіяльність Позивача, як жителя громади та підприємця, - голови фермерського господарства «РИСК».

3.«… В нас немає коштів. І категорично ми цього не робили і робити не будемо…», - так, за словами Відповідача, відповів йому ОСОБА_3 на пропозицію допомогти оплатити послуги з упорядкування архіву колишнього КСП «ПЕРЕМОГА», що знаходиться в селі Турівка. ОСОБА_4 розповів усім депутатам історію, що, нібито, архів, що знаходиться в селі Турівка потребував фінансових вкладень з боку бізнесу, зокрема, ОСОБА_3 , але той навідріз відмовив у його забезпеченні.

4.«… якщо цей, так називаємий громадянин України, зможе викласти сто п`ятдесят тисяч зелені, то повірте мені, що це в нього (мається на увазі Позивача) точно не останні гроші. І в нього (мається на увазі ОСОБА_3 ) появиться, появиться апєтіт під час їжі. І тоді начнуться проблеми у кожного із сидячих тут аграріїв. Так що, ви подумайте над цим питанням.» та ін.,

яка негативно вплинула на позицію депутатів Згурівської селищної ради, «очорнила» ОСОБА_3 , як місцевого мешканця та підприємця, в очах інших депутатів та присутніх на 26-й черговій сесії Згурівської селищної ради осіб, що, звісно, й вплинуло на подальший результат голосування за надання йому дозволу на викуп земельної ділянки.

Після виступу відповідача було проведено голосування, за результатом якого рішення не було прийнято. Тобто неправдиві висловлювання відповідача вплинули на рішення місцевих депутатів щодо продажу позивачу земельної ділянки, яка знаходиться у його постійному користуванні та на викуп якої позивач має безумовне право, гарантоване п. 61 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Зазначає, що всі вищевказані твердження ОСОБА_4 є видуманими та такими, що не відповідають дійсності, обґрунтовуючи це тим, що, по-перше, що стосується інциденту, пов`язаного із святом села Турівка, то зазначає, що вся, начебто, його організація ніяким чином не була пов`язана із бізнесом чи його представниками. Все це була «вистава», «постановлена» виключно депутатами та/або особами, які хотіли бути обраними в якості депутатів до Згурівської селищної ради. Оскільки, ОСОБА_3 жодного відношення до політики не має, то він просто не мав бажання брати участь у тому «фарсі».

По-друге, відносно ремонту дороги, то в даному випадку ОСОБА_4 теж подав інформацію депутатам не так, як це було насправді. ОСОБА_7 стверджує, що ніколи попередньо навіть не обговорював із ОСОБА_4 чи будь-ким іншим закупівлю суміші для ремонту доріг в селі Турівка та довкола нього.

З приводу ситуації з упорядкуванням архіву позивач зазначає, що не розуміє, яке він має відношення до архіву, так як ніколи не працював та й не мав будь-яких інших зав`язків з КСП «ПЕРЕМОГА». Також для позивача є незрозумілим чому він повинен бездумно виконувати якісь вигадки, ідеї, пропозиції відповідача.

Також позивач зазначає, що не розуміє до чого висловлювання «…І в нього (мається на увазі ОСОБА_3 ) появиться, появиться апєтіт під час їжі.», так як він лише хотів скористатися своїм правом, гарантованим йому законом, та викупити надану йому в користування земельну ділянку, на якій він працює вже 30-ть років, що на його думку є цілком справедливим.

Позивач зазначає, що відповідач, свідомо говорячи неправдиві речі та слова про позивача, завдавав та в результаті завдав величезної шкоди його діловій репутації та підірвав довіру до нього в депутатів Згурівської селищної ради та жителів усієї громади. Адже, частина запису 26-ї чергової сесії Згурівської селищної ради була опублікована (оприлюднена) в соціальній мережі «Facebook» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому неправдиві твердження відповідача про ОСОБА_3 поширилися громадою. Зазначене відео переглянуло близько 1000 осіб, а тому масштаби завданої шкоди репутації позивача величезні.

На переконання позивача, відповідач своїми діями, - обмовляючи ОСОБА_3 перед депутатами та всією громадою, псує та завдає шкоди діловій репутації позивача. На думку позивача відповідач ці дії вчинив умисно аби позбавити позивача права на землю, яка знаходиться в його користуванні та «прибрати» конкурента свого сина.

Позивач зазначає, що висловлювання відповідача про те, що ОСОБА_3 відмовляється від будь-якої участі у фінансовому забезпеченні громади, не дотримується своїх обіцянок тощо є ганебними, кричуще несправедливими та такими, що глибоко ранять позивача; вони не лише ображають ОСОБА_3 , а й призводять до хибного уявлення суспільства про особу позивача.

Позивач стверджує, що усі звинувачення ОСОБА_4 відносно позивача не мають жодного підґрунтя ні фактичного, ні юридичного. Розповсюдження вищезазначеної інформації широкому колу осіб створює негативні наслідки для позивача, викликає сумніви у дотриманні ним податкового законодавства України та його моральних якостях, що не може не відобразитися на діловій репутації позивача, оскільки він змушений доказувати протилежне.

Позивач вважає, що інформація, яка була висловлена та поширена відповідачем, не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною, порушує його особисті немайнові права та підлягає спростуванню.

Позивач, аналізуючи висловлювання відповідача, їх загальний контекст, вбачає, що інформація сформульована відповідачем способом стверджувального висловлювання у формі існування конкретної обставини (факту). За формою вираження спірної інформації вона була висловлена без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири, інших мовностилістичних способів, а тому є фактичним твердженнями, а не оціночним судженням. Таким чином, висловлена та поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, негативно впливає як на особисте життя позивача, так і на його ділові відносини.

За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередню поширену інформацію. Отже, позивач має право на спростування відповідачем недостовірної інформації щодо нього. При цьому спростування такої інформації має бути оголошене на черговій сесії Згурівської селищної ради у межах десятиденного строку з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Поширення про ОСОБА_3 недостовірної інформації призвело до порушення його права на недоторканність ділової репутації, він постійно відчуває дискомфорт через необхідність надання колегам, трудовому колективу, жителям Згурівської територіальної громади, близьким та рідним пояснень щодо безпідставних і надуманих тверджень відповідача. Ці обставини унеможливлюють ведення звичного ритму життя та створюють незручності як у побутовій, так і в професійній сферах. Тобто, позивачу було завдано і моральну шкоду, яка полягає у немайнових втратах, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які викликали негативні зміни у його житті. Ці втрати проявились у наступному: відчуття постійного психологічного дискомфорту з огляду на постійні запитання щодо неправомірності дій позивача, негативні переживання та спогади, тривога, емоційні реакції при згадуванні, щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, важкість виконання повсякденних обов`язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, почуття приниженої гідності. Це призвело до появи у позивача негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, пригнічений настрій, чутливість, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього.

У зв`язку із поширенням відповідачем недостовірної інформації щодо позивача у принизливій формі ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах.

Саме через поширення відповідачем неправдивої та негативної інформації відносно позивача, ОСОБА_3 був неправомірно позбавлений свого законного права на викуп земельної ділянки. Через поширений ОСОБА_4 наклеп ОСОБА_3 змушений докладати додаткових зусиль, зокрема, звертатися за юридичною допомогою, аби повернути до себе повагу депутатів місцевої ради та все ж захистити та реалізувати своє право на викуп землі. Моральну шкоду оцінює у 150 000, 00 гривень.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, учасникам справи надано строки для подання заяв по суті справи.

18 вересня 2023 року представником відповідача адвокатом Костенком О.М. було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити.

З позовом відповідач категорично не погоджується повністю, вважає його безпідставним, та таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо видуманих та таких, що не відповідають дійсності тверджень, висловлених ОСОБА_4 стосовно статків ОСОБА_3 відповідач вказує на те, що сторона позивача вважає висловлювання ОСОБА_4 «… ОСОБА_5 , як завжди, немає коштів. Все врізати по мінімуму, все зекономити…» як такі, що сказані в контексті того, що, начебто, місцеві підприємці/депутати «скидалися» коштами, аби провести свято села Турівка, а позивач, нібито, не бажав брати участі в цьому, посилаючись на відсутність коштів. Тим самим, намагаючись, на думку відповідача, просто «не допомагати» громаді в проведенні свята. Представник відповідача звертає увагу суду, що позивач не спростовуючи даного факту (звернення до нього з таким проханням напередодні святкування дня села) у позовній заяві надає пояснення, що оскільки не має відношення до політики, тому не мав бажання брати участі у тому «фарсі». Тобто, сам підтверджує фактичні обставини подій та стверджує, що не мав бажання брати участь у такому фінансуванні, тобто надавати кошти на проведення святкування дня села.

На думку сторони позивача ОСОБА_4 у своєму висловлюванні «… Виникла пропозиція, давайте зберемося,… до ОСОБА_6 даже в рівних долях. Ну там треба 2 чи 3 машини суміші. Вона там 72000,00 грн машина і полатаємо по селі, і коло села дири. Як начали тягнути. В кінці кінців сказали: немає коштів, немає коштів у господарства «РИСК», нібито звертався до ОСОБА_3 з пропозицією зібратися коштами та привести у відповідний стан дорожнє покриття в селі, проте йому було повідомлено, що у ФГ «РИСК» не має коштів. Представник відповідача звертає увагу суду, що позивачем у даній справі є фізична особа, громадянин України ОСОБА_3 , на думку якого відносно нього була поширена недостовірна інформація. При цьому, юридична особа ФГ «РИСК», про яку йде мова, взагалі не є учасником справи (позивачем ти третьою особою).

Сторона позивача вважає висловлювання ОСОБА_4 «… В нас немає коштів. І категорично ми цього не робили і робити не будемо…», - як такі, що сказані в контексті того, що ОСОБА_3 навідріз відмовився на пропозицію допомогти оплатити послуги з упорядкування архіву колишнього КСП «ПЕРЕМОГА». Представник відповідача звертає увагу суду, що позивач знову не спростовуючи даного факту (обставин подій та звернення до нього з таким проханням) у позовній заяві надає пояснення, що взагалі не мав відношення до архіву, ніколи не працював та й не мав будь-яких інших зав`язків з КСП «ПЕРЕМОГА», тому не мав бажання брати участі у вказаному фінансуванні. Тобто, сам підтверджує фактичні обставини подій, та не розуміє чому повинен бездумно виконувати якісь вигадки, ідеї, пропозиції відповідача.

Щодо висловлювання «…якщо цей, так називаємий громадянин України, зможе викласти сто п`ятдесят тисяч зелені, то повірте мені, що це в нього (мається на увазі позивач) точно не останні гроші. І в нього (мається на увазі ОСОБА_3 ) появиться, появиться апєтіт під час їжі. І тоді начнуться проблеми у кожного із сидячих тут аграріїв. Так що, ви подумайте над цим питанням» представник відповідача зазначає, що з дослідженого ним відео файлу в мережі Інтернет https://www.facebook.com/evhen.chubuk/videos/918720/, на 15 хв 25 с ОСОБА_4 повідомляє, дослівно: «На скільки я маю інформацію, то на сьогодні люди, не знаю якого там громадянства, ну те, що по національності не українці, а турки, болгари, євреї сьогодні за таку земельну ділянку готові заплатити більше трьох тисяч доларів, мається на увазі за гектар, я не скажу скільки це більше, але більше це точно. І ще хочу добавити якщо цей, так називаємий громадянин України, зможе викласти сто п`ятдесят тисяч зелені, то повірте мені, що це в нього точно не останні гроші. І в нього появиться, появиться апєтіт під час їжі. І тоді начнуться проблеми у кожного із сидячих тут аграріїв. Так що ви подумайте над цим питанням.».

Представник відповідача зазначає, що сторона позивача в позовній заяві навмисно надає (цитує) лише фрагменти висловлювань відповідача і намагається негативно ототожнити всі ці висловлювання лише з особою позивача. Також звертає увагу суду, що вказаним висловлюванням відповідач взагалі не говорив про позивача чи його статки, чи про те, що останній намагається відібрати у когось землю. При цьому, сторона позивача навмисно намагається перекручувати і виривати слова відповідача з контексту, надавати їм свого тлумачення, та ототожнювати їх із ОСОБА_3 . Представник відповідача зазначає, що відповідач здійснюючи оціночне судження під час виступу на 26-й черговій сесії Згурівської селищної ради та висловлюючи, як депутат, свою думку відносно питання про надання дозволу на викуп позивачем земельної ділянки, ніяким чином не порушив честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_3 .

Щодо заявлених вимог про стягнення моральної шкоди представник відповідача заперечує з огляду на те, що позивач, на підтвердження своїх тез та тверджень щодо завданої йому моральної шкоди, не надає жодного доказу настання негативних наслідків, обмежуючись загальними юридичними формулюваннями, а також не надає доказів чи розрахунку чому саме в суму 150000,00 гривень оцінює завдану шкоду. Зазначає, що все це дає підстави вважати, що позов поданий з метою не реально захистити свої порушені права, а для тиску і позитивного результату в майбутньому, під час вирішення питання про надання дозволу на викуп земельної ділянки ОСОБА_3 , тим самим впливати на ОСОБА_4 та інших депутатів під час обговорення такого рішення.

Вважає, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, її недостовірність, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Під час виступу на сесії відповідачем здійснювалося вираження свого погляду стосовно викупу ОСОБА_3 земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні. Це були оціночні судження та критика. Висловлюючи свою суб`єктивну думку, відповідач не порушив честь і гідність, ділову репутацію ОСОБА_3 , в його діях відсутній юридичний склад цивільного правопорушення.

20 вересня 2023 року (за поштовою відміткою) представником позивача адвокатом Висіцькою І.В. до суду було подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що позивач вважає позицію відповідача необґрунтованою, безпідставною та такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вказує на те, що відповідач у відзиві на позов фактично визнав обставину поширення ним інформації негативного змісту щодо позивача у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень, вважає, що відповідач у відзиві на позов перекручує факти та тлумачить їх на власний розсуд.

Ухвалою суду від 20.10.2023 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Костенка О.М. про витребування доказів, зобов`язано Згурівську селищну раду надати до суду належним чином засвідчену копію рішення Згурівської селищної ради від 29.09.2023 (29 сесія) про надання дозволу ОСОБА_3 на викуп земельної ділянки.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 17.01.2024 представник позивача адвокат Висіцька І.В. позовні вимоги підтримала повністю, надала суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви та відповіді на відзив, просила суд задовольнити позов. Уточнила позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача спростувати вищевказану недостовірну інформацію про ОСОБА_3 не в межах десятиденного строку після набрання рішенням суду законної сили, а на наступній черговій сесії Згурівської селищної ради.

Представник відповідача адвокат Костенко О.М. заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, надав пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову. Щодо уточнень позовних вимог представником позивача під час розгляду справи по суті, то зазначив, що на даній стадії судового процесу це є неможливим.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, як кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наведені у справі аргументи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, керуючись засадами верховенства права, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин 2, 3 статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У відповідності до глави 22 ЦК України до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи включені, зокрема, право на повагу до гідності та честі (стаття 297) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299). Гідність та честь фізичної особи, її ділова репутація є недоторканими (згідно із частиною другою статті 297 та частиною першою статті 299 ЦК України).

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 297 визначено, що фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ч. 2 ст. 299 ЦК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 277 ЦК України та роз`яснень, які містяться у п. 19 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки, вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загально прийнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

За змістом статті 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У свою чергу, фактичне твердження це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт це вище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Оцінка факту відрізняється від самого факту тим, що оціночне судження є висновком, отриманим в результаті інтелектуальної логічної обробки і узагальнення конкретною людиною фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкових зв`язків між зазначеними джерелами інформації, і тому будь-яким чином не можливо оцінити правдивість чи правильність цього висновку. Проте, автор робить ці висновки з певних фактів, доводити які цілком можливо.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року).

Відповідно до пунктом 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Відповідно до правого висновку від 22 липня 2019 року, сформованого Верховним Судом у цивільній справі №126/274/17, вислови, які відображають власні думки, переконання автора, критичну оцінку ним певних фактів, є оціночними судженнями. Особисте сприйняття позивачем зазначених у позові висловлювань, як таких, що принижують ділову репутацію, не може бути підставою для задоволення позову.

В судовому засіданні судом досліджені наявні в матеріалах справи докази.

Зокрема, із долученого до позову відеозапису частини запису 26-ї чергової сесії Згурівської селищної ради, вбачається, що на засіданні сесії Згурівської селищної ради розглядалася заява ОСОБА_3 про викуп земельної ділянки. За процедурою прийняття рішень селищною радою спочатку ставився на голосування проєкт рішення «за основу», за який проголосувала більшість депутатів. Після голосування проєкт даного рішення ставився на обговорення. Головуючим на сесії було надано слово для виступу відповідачу ОСОБА_4 . У своїй промові ОСОБА_4 сказав наступне: «Так, я розумію суть цього питання. Да, воно звучить так, що надано у довічне користування ОСОБА_8 . Зрозуміло, що хай він живе сто чи п`ятдесят ще років, але всі ми не вічні, ми всі розуміємо і тут пошук виходу з цієї ситуації. Ну як уже ж озвучував голова комісії, що ми продаєм по двадцять шість тисяч. Я говорив би: якщо там хтось хотів повирішувати якісь питання на рівні Верховної Ради, там вище чи нижче Кабінету Міністрів, хай би він це зробив би на рівні там Держкомзему, на рівні області, я б побачив би щоб там получилося і скільки туди попоїздили, і все законне. Знаєте, оскільки я делегований від частини нашої громади, від Турівського старостату, то до мене можуть сьогодні чи з часом виникнути питання і мені буде дуже важко на них дати відповідь. Розумієте, ми сьогодні продаємо чи дамо згоду, якщо проголосуємо, те, що коштує сто двадцять шість тисяч, ми його продамо по двадцять шість. Ну бонус получається десь більше п`яти мільйонів. Ну я не розумію чому такі привілеї, чому такі заслуги, за що? Не проти би кожен депутат і кожен член нашої громади отримати такий бонус, но на жаль, я думаю, що цього не получиться. Я б може, знаєте, я не часто виступаю, не забираю ваш час, може б і не виступав сьогодні, но кілька було таких випадків, ну мене останній … моє терпіння перевершило чашу. Це правда. Ми там усі ж в Турівці на цій землі, в кого більше, в кого менше, зрозуміло, що і несем якусь і матеріальну і моральну відповідальність. Ми ж пробували вчора аналізувати чи позавчора, позавчора аналізувати сплату податків і я скажу це так: це не наша компетенція, є багато питань, немає відповідей, є в государстві спеціально підготовлені люди, їм хороше жалування, нехай вони цим питанням займаються. Я за інше. Я за моральний бік справи. Зібралися святкувати день села. Ну я зразу думку свою висказав: або ми робимо, щоб це було не стидно нам, приємно людям і тим, хто подивиться зі сторони. Мова не йшла про сотні тисяч, моне не йшла, даже, про десятки тисяч, мова йшла про п`ять, шість, вісім тисяч. ОСОБА_9 , як завжди, як завжди нема коштів, всьо врізати по мінімуму, всьо зекономити. Ну Бог з ним. Минулий рік. Ви всі ж бачите, яка ситуація в державі, що там бюджет в більшості фінансується з-за кордону, доходи від платників вітчизняних зменшились, все. Виникла пропозиція: давайте зберемося до « ОСОБА_10 », до ОСОБА_6 , даже в рівних долях, купимо там дві чи три машини суміші, вона там сімдесят дві тисячі машина, і полатаєм хоч по селі і коло села дири. Як начали тянуть і в кінці кінців сказали: нема коштів, нема коштів у господарства « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Я вже ж позвонив у Переяслав, бо це базується там машина, кажуть: ми вже готуємось до зими і машина в нас знята, це до весни. І перевершило мою чашу те, що я ж кажу… Сталася неприємна історія у нас в Турівці. Там « ОСОБА_11 » продався, перепродався «Ерідону». І так сталося, що залишився трудовий архів Туровки колгоспу «Перемога» в третьої особи. Я даже не знаю в якої, ну юридичної особи. В неї там на зберіганні. Все. Я думав вроді і я тут не при чому, нічого не знаю вже. До « ОСОБА_12 » я намагався додзвонитися і писав листа, ніякої відповіді. Правдами і не правдами, з допомогою ОСОБА_13 , у цієї третьої особи забрали ми цей архів, уже десять чоловік там стояло в черзі, щоб оформити і получити своїх нещасних дві-три тисячі, і ще таких в черзі там буде сто чоловік, які колись працювали в колгоспі КСП «Перемога», і щоб вони благополучно їх получити … я із своїми працівниками на своєму автомобілі завіз в архів, здали і тут виникло питання, що треба проплатити, треба додаткові стелажі, бо там архів солідний, треба все шити, треба утримувати архів. Моя була пропозиція: давайте ми пропорційно до земель в користуванні і проплатимо. Ну через декілька днів староста приносить рахунки, наше господарство на другий день перерахувало, « ІНФОРМАЦІЯ_3 », не знаю на який, тоже. Я вже буквально через три місяці узнаю, інші питання мене приводять до архіву і там: «Чого ви і досі не проплатили?». Кажу: як, хто? ОСОБА_14 ви зрозумійте, це ж люди, з якими ти жив, вчився, грав у футбол, пив по чарці, і питання йде знов не про сотні там тисяч чи десятки, а питання йде про шість чи сім тисяч, щоб зробити добре діло. В нас нема коштів і категорично ми цього не робили і робити не будемо. І тут же ж виникає питання, що ми знову ж бонус даємо на шість мільйонів. Ну я все розумію. Лише один факт: у нас було фермерське господарство «Дружба», у них було 24 чи 25 гектарів, там немає нікого з вищою освітою, він тракторист, а вона працювала на різних роботах, люди до сьогоднішнього дня вже всі ці проблеми порішали, оформили права у власність і не ставлять до нас ніяких питань. Це моральний бік сторони. А тепер, шановні мої колеги, тут дуже багато сидить аграріїв з цього питання, то ми можем собі сьогодні закласти міну, так сказати, довготривалої дії, на майбутнє. Я вже об`ясняв, уточняв, що як тільки зайде остання копійка за цю земельну ділянку, ОСОБА_15 має право з цією ділянкою робити що завгодно: дарувати, продавати, все. Я знаю кожен має якусь свою інформацію і користується, но на скільки я маю інформацію, то сьогодні люди, я не знаю яких там громадянств, но то що по національності не українці: турки, болгари, євреї, сьогодні готові за таку ділянку заплатити більше трьох тисяч доларів, за гектар цієї ділянки. Я не скажу скільки це більше, ну більше це точно. І ще хочу добавити: якщо цей так називаємий громадянин України зможе викласти сто п`ятдесят тисяч «зелені», то, повірте мені, що це у нього точно не останні гроші. І в нього появиться, появиться апєтіт під час їжі. І тоді начнуться проблеми в нас, у кожного сидячого тут аграрія. Так що ви подумайте над цим питанням. І я тоже ж два дні консультувався, говорив, я думаю, що є ж інтереси ОСОБА_6 . Я не проти, якби він сказав, що я куплю за дві з половиною тисячі доларів, да будь ласка. Є вихід з цієї ситуації: якщо він хоче господарювати на цій землі, він може переоформити право постійного користування із фізичної особи на юридичну, на фермерське господарство, і земельна ділянка останеться в користуванні старим способом.»

Враховуючи п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної і юридичної особи» з дослідженого відеозапису судом встановлено наявність обставини, що входить до юридичного складу правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення позову, а саме факт поширення інформації, у даному випадку доведення її відповідачем ОСОБА_4 до депутатів та інших осіб, які були присутні на 26-ій черговій сесії Згурівської селищної ради.

Щодо такої обставини складу правопорушення як поширення інформації, яка стосується конкретно позивача ОСОБА_3 , а також інших двох обставин складу правопорушення, то суд зазначає наступне.

Проаналізувавши зафіксований на відеозаписі виступ відповідача ОСОБА_4 в цілому, суд вбачає, що цитати з цього виступу, наведені позивачем, як підстава для позову, є вирваними з контексту, внаслідок чого було змінено закладений у них зміст. При детальному аналізі стає зрозумілим, що не всі з наведених цитат стосуються безпосередньо позивача ОСОБА_3 як фізичної особи та більшість висловлювань відповідача ОСОБА_4 є критичними висловлюваннями, а не фактами.

Так, інформація з першої наведеної позивачем цитати «… в ОСОБА_6 , як завжди, немає коштів. Все врізати по мінімуму, все зекономити …» дійсно стосується позивача ОСОБА_3 . Представник позивача у позовній заяві та в судовому засіданні підтвердила, що до її довірителя дійсно зверталися з проханням долучитися до підготовки свята, проте її довіритель не брав у цьому участі з тих підстав, що це була «піар-акція» перед виборами, а не культурний захід. Твердження представника позивача, що конкретної відмови з боку позивача не було, суд не бере до уваги, оскільки сам факт неучасті в організації свята як відповідь на звернення, вже свідчить про відмову. Тобто, суд вважає, що факт звернення та факт відмови у даному випадку є доведеними, тобто поширена відповідачем інформація є достовірною. В той же час, вислів «… в ОСОБА_6 , як завжди, немає коштів. Все врізати по мінімуму, все зекономити …», який на думку позивача завдав шкоди його честі, гідності та діловій репутації (наслідок), не є фактом, а лише критичним висловлюванням, правдивість якого не підлягає доведенню.

Інформація з другої наведеної позивачем цитати «… Виникла пропозиція: давайте зберемося,… до ОСОБА_6 , даже в рівних долях. Ну там треба 2 чи 3 машини суміші. Вона там 72000,00 грн машина і полатаємо по селі, і коло села дири. Як почали тягнути. В кінці кінців сказали: немає коштів, немає коштів у господарства «РИСК»» стосується господарства «РИСК». Представник позивача ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що «тим самим Відповідач намагався підкреслити байдужість та бездіяльність Позивача, як жителя громади та підприємця, - голови фермерського господарства «РИСК», тобто сама підтверджує, що дане твердження стосувалось господарства «РИСК». Суд звертає увагу, що позивачем у справі є фізична особа ОСОБА_3 , в той час як ні господарство «РИСК», ні голова цього господарства, яким (за твердженням представника позивача) є ОСОБА_3 , не є учасниками процесу та питання порушення їх прав не є предметом розгляду у цій справі.

Інформація з третьої наведеної позивачем цитати «… В нас немає коштів. І категорично ми цього не робили і робити не будемо…» була висловлена безвідносно до конкретної особи. Зі змісту сказаного не зрозуміло, про кого йде мова.

Інформація з четвертої наведеної позивачем цитати «… якщо цей, так називаємий громадянин України, зможе викласти сто п`ятдесят тисяч зелені, то повірте мені, що це в нього точно не останні гроші. І в нього появиться, появиться апєтіт під час їжі. І тоді начнуться проблеми у кожного із сидячих тут аграріїв. Так що, ви подумайте над цим питанням.» не стосувалася позивача ОСОБА_3 , а була висловлена відносно ситуації розпродажу землі в цілому та є висловленням власної точки зору (оціночним судженням) з цього питання.

Відповідальність відповідача за настання наслідків у виді порушення особистих немайнових прав позивача ОСОБА_3 внаслідок поширення інформації відповідачем можлива лише за умови, якщо поширена інформація відносно позивача є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності. При цьому, факт недостовірності поширеної відповідачем інформації у судовому засіданні не доведено.

Однією з підстав позову позивач зазначає, що саме через виступ відповідача на черговій 26-й сесії Згурівської селищної ради під час розгляду заяви ОСОБА_3 про викуп земельної ділянки, яка знаходиться у його постійному користуванні, на підставі п. 61 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, останній був неправомірно позбавлений свого законного права на викуп земельної ділянки, яка перебуває в його обробітку. Разом з тим, судом встановлено, що 29 вересня 2023 року Згурівською селищною радою прийнято рішення № 2803-29-VІІІ «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на викуп земельної ділянки», яким вирішено надати дозвіл громадянину ОСОБА_3 на викуп земельної ділянки, яка перебуває у його постійному користуванні (а.с. 120-121 копія рішення).

З огляду на вище зазначене, в діях відповідача ОСОБА_4 відсутня сукупність всіх елементів складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації.

Крім того, особисте сприйняття позивачем зазначених у позові висловлювань (оціночних суджень) відповідача ОСОБА_4 , як таких, що принижують його гідність, честь і ділову репутацію, не може бути підставою для задоволення позову.

Суд вважає за необхідне звернути увагу сторони позивача також на те, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи в такий же спосіб з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Однак, доказів того, що позивач скористався своїм правом на відповідь, матеріали справи не містять.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, шкодить діловій репутації ОСОБА_3 інформацію не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року роз`яснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

За вказаних обставин, оскільки судом не встановлено, що поширена відповідачем інформація є недостовірною та такою, що порушує право позивача на повагу до гідності та честі, на недоторканість ділової репутації, то позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною від першої вимоги, не підлягає до задоволення.

В частині розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Сторони до закінчення судових дебатів заявили клопотання про намір подати докази на підтвердження понесених ними судових витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

З огляду на вище зазначене, суд вважає за необхідне витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, залишити за позивачем.

Питання розподілу судових витрат в частині понесених сторонами судових витрат на правничу допомогу в межах даного рішення суду суд не вирішує.

На підставі викладеного та керуючись статями 4, 12, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі і гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення складено 29 січня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.

Головуючий суддя Л.М. Кучерява