КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 939/2744/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Міланіч А.М.,-

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_1 по 1 500 грн 00 коп. щомісячно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами позивача. ОСОБА_1 є інвалідом першої групи загального захворювання, розмір пенсії становить 2 520 грн 00 коп. на місяць, інших джерел доходу не має. Відповідачі позивача майже не відвідують, матеріальної допомоги не надають.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справарозглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із відсутності підтверджень потреби ОСОБА_1 у наданні їй матеріальної допомоги.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Позивачу з 09 жовтня 2023 року і довічно встановлена перша група інвалідності, у зв`язку з цим вона потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою серії АВ № 1119151.

Згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є пенсіонером.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що проживає з донькою, оскільки самостійно не може рухатись та потребує сторонньої допомоги. Відповідачі матеріальної допомоги позивачу не надають. Потребує матеріальної допомоги, оскільки пенсії не вистачає на лікування та харчування.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ч. 1 ст. 203 СК України).

Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір'ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Так, необхідними умовами для задоволення позову про стягнення аліментів на батьків є: непрацездатності батьків та наявність у них потреби у матеріальній допомозі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження позовних вимог, ОСОБА_1 надала копії: свідоцтва про народження позивача; свідоцтв про народження відповідачів; паспорта; пенсійного посвідчення; довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до довідки про доходи № 7018 3602 1602 1007, за період з 01 січня 2023 року по 31 березня 2024 року сума пенсії ОСОБА_1 складає 38 780 грн 24 коп.

ОСОБА_1 з 09 жовтня 2023 року і довічно встановлена перша група інвалідності, у зв`язку з цим вона потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою серії АВ № 1119151.

Враховуючи інвалідність ОСОБА_1 , потребу в постійному сторонньому догляді та розмір пенсії, колегія суддів вважає доведеною та обґрунтованою потребу апелянта у наданні їй матеріальної допомоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачами ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подано будь-яких пояснень із доказами неможливості надання ними матеріальної допомоги ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 1 000 грн 00 коп. щомісячно.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 квітня 2024 року ухвалено з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання в розмірі 1 000 грн 00 коп. щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання в розмірі 1 000 грн 00 коп. щомісячно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 27 серпня2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко