ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/212/24 Справа № 205/3829/22 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року у цивільній справі за позовом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2022 року Південно міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що у державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Тетяни Петрівни (далі Відповідач) на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 34192071 про стягнення з ВАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на користь ВАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованості по векселю в розмірі 1 000 000 грн, відсотків у розмірі 290 917 грн 80 коп, витрат на протест векселя у розмірі 1 585 грн 00 коп, витрат на оплату державного мита у розмірі 1 700 грн 00 коп на інформаційно технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. 00 коп.

Далі, 14.01.2013 року державним виконавцем вищевказаного відділу Осельською Т.П. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ВАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» у розмірі 103 332 грн. 08 коп.

У червні 2016 року ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій просило суд, зокрема, визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 103 332 грн 00 коп у виконавчому провадженні № 34192071.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 року у справі № 7/205 скаргу ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 103 332 грн 00 коп у виконавчому провадженні № 34192071, яка набула чинності у встановленому законом порядку.

Далі, 30.07.2019 року Господарським судом Дніпропетровської області, з урахуванням вказаної ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 року, було постановлено рішення у справі № 904/1085/19, яким стягнуто з Державного бюджету України на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» збитки у розмірі 103 332 гр 80 коп. На виконання такого рішення, та на підставі наказу про стягнення з Державного бюджету України на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль», Державною казначейською службою України було здійснено безспірне списання коштів державного бюджету у сумі 103 332 грн 80 коп, який є днем заподіяння шкоди Державному бюджету України.

Таким чином, внаслідок дій відповідача, які визнанні ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 року у справі № 7/205 неправомірними, з Державного бюджету України на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» 30.12.2020 року стягнуто збитки у розмірі 103 332 грн 80 коп, чим завдано матеріальної шкоди Державному бюджету України на вказану суму.

У зв`язку із вищевикладеним, сторона позивача вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, та просити суд стягнути із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України грошові кошти у розмірі 103 332 грн 80 коп в порядку регресу та судові витрати по справі у розмірі 2 481 грн 00 коп.(а.с.1-11).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 липня 2023 року у задоволені позовних вимог Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,- відмовлено у повному обсязі. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача (а.с.155-161,199).

Не погодившись з таким рішенням, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулось до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 169-178).

Відповідач по справі ОСОБА_1 скористалась своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України та подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.217-219).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з наказу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 711-К від 02.03.2015 року ОСОБА_1 вирішено перевести з посади державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на посаду державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, зі збереженням 11 рангу державного службовця, за її згодою, відповідно до ст. 32 КЗпП України з 02 березня 2015 року.

Судом також встановлено, що наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1458-К від 30.04.2020 року вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за власним бажанням, відповідно до ч.1 ст. 86 Закону України «Про державну службу», з припиненням державної служби, з 30 квітня 2020 року.

Судовим розглядом встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельської Т.П. перебувало виконавче провадження № 34192071 про стягнення з ВАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на користь ВАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованості по векселю в розмірі 1 000 000 грн, відсотків у розмірі 290 917 грн 80 коп, витрат на протест векселя у розмірі 1 585 грн 00 коп, витрат на оплату державного мита у розмірі 1 700 грн 00 коп на інформаційно технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн 00 коп.

Судом також встановлено, а сторонами не оспорювалась та обставина, що 14.01.2013 року державним виконавцем Осельською Т.П. в межах означеного виконавчого провадження було винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ВАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» у розмірі 103 332 грн 08 коп, і такий збір фактично було стягнуто на користь держави.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 року у справі № 7/205 вирішено скаргу ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було задоволено частково. Зокрема, судом визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення виконавчого збору в сумі 103 332 грн 00 коп.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Дніпровського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 року у справі № 7/205 залишено без змін.

Судом також встановлено, що постановою Вищого господарського суду України від 21.03.2017 року у справі № 7/205, касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 року у справі № 7/205 залишено без змін.

Також матеріалами справи підтверджено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 року у справі № 904/1085/19, вирішено позовні вимоги АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Соборному районі міста Дніпра про стягнення за рахунок державних коштів збитків, - задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» збитки у розмірі 103 332 грн 80 коп, а також, стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 грн 00 коп.

Судовим розглядом також встановлено, що постановою Центрального апеляційного Господарського суду від 10.12.2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 у справі № 904/1085/19 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 у справі №904/1085/19 залишено без змін.

Також матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення постанови Центрального апеляційного Господарського суду від 10.12.2019 року у справі № 904/1085/19, яким стягнуто за рахунок держави через Державну казначейську службу України на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» збитків у розмірі 103 332 грн 80 коп, державною казначейською службою України здійснено безспірне списання вказаних коштів державного бюджету.

Як встановлено судом, 29.11.2021 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено пропозицію № 09-64/4982 від 29.11.2021 року про відшкодування шкоди в порядку ст. 82 Закону України «Про державну службу», завдану Державному бюджету України у розмірі 103 332 грн 80 коп у термін до 13.12.2021 року.

Проте, вжитті Південно Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) заходи щодо повернення відповідачем у позасудовому порядку у термін до 13.12.2021 року матеріальної шкоди завданої державному бюджету України у розмірі 103 332 грн 80 коп результатів не мали.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Відповідно до цієї норми права, держава, відшкодувавши шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної за завдану шкоду.

Згідно ст. 80 Закону України «Про державну службу» матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до: 1) державного службовця, який заподіяв шкоду; 2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Отже, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди.

При цьому підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Суд зазначає, що за загальним правилом регрес уявляє собою право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Тобто у разі регресу виконання первісного зобов`язання має характер правоприпиняючого та одночасно правоутворюючого юридичного факту.

Підпунктом 2 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.9,10 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, кошти, відшкодовані державою з державного бюджету (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування з місцевих бюджетів) згідно з цим пунктом, вважаються збитками державного бюджету (місцевих бюджетів). За поданням Казначейства України органи прокуратури звертаються в інтересах держави до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам). Посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом.

При цьому суд зазначає, що саме лише задоволення скарги на дії державного виконавця не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями такої посадової особи та заподіяною шкодою. В даному випадку доведенню має підлягати та обставина, що саме протиправні дії чи бездіяльність заподіювача шкоди є причиною, а збитки які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої поведінки особи.

Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 01.03.2023 року по справі № 752/3839/2022 (61-11057 св 22).

Так, абазами 4, 5 п.п. 10 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України визначено, що органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу кримінального правопорушення. За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи Казначейства України у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред`явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Також згідно із ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», державні органи після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, у випадках, визначених цим Законом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб таких органів, якщо рішенням суду не встановлено складу кримінального правопорушення в діях зазначених осіб.

Суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що лише службовим розслідуванням можливо встановити чи був у діях відповідача умисел на здійснення нею службової бездіяльності, і якщо такий мав місце, якими саме діями чи бездіяльністю така була вчинена.

Разом із цим, позивачем не було надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів, що стосовно саме відповідача ОСОБА_1 було ініційоване службове розслідування, як і доказів того, що саме на день розгляду справи існують відповідні чинні висновки такого розслідування з приводу наявності в діях такого відповідача ознак незалежного виконання нею своїх службових обов`язків.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Посилання в апеляційній скарзі з того приводу, що неправомірність дій відповідача випливає зі змісту ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 року, постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року, та постанови Вищого господарського суду України від 21.03.2017 року є неприйнятними, оскільки предметом таких судових справ не була оцінка службової поведінки саме ОСОБА_1 і вищенаведені норми матеріального закону прямо вимагають у випадку завдання збитків державному бюджету проведення окремої спеціальної процедурної (службової) перевірки щодо дій посадових осіб державної служби, на предмет їх правомірності та законності.

Аргументи апеляційної скарги про помилковість висновку суду ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону, оскільки положення про необхідність проведення службового розслідування є імперативними.

Стаття 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а стаття 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції у цій справі вимогам ст. 263-264 ЦПК України відповідає.

Апеляційний суд вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат,відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України, не проводиться.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна