УХВАЛА

05 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 361/11158/21

провадження № 61-1072ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,

у якому, після неодноразових уточнень, остаточно просив стягнути з ОСОБА_2

на свою користь грошові кошти у розмірі 14 643,50 грн, набуті та збережені

без достатньої правової підстави, суму з урахуванням індексу інфляції за весь

час прострочення та трьох відсотків річних, що нараховані на суму боргу у розмірі

14 643,50 грн до дати проголошення рішення суду, обчислену за формулами,

що застосовуються судом для відповідних нарахувань.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня

2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 14 643,50 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 439,13 грн, 3 % річних у розмірі

599,38, всього 19 682,01 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня

2023 року скасовано в частині задоволення позовних вимог та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині залишено без змін.

19 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року

в указаній справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року і залишити у силі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання про звільнення від сплати судового збору, про зменшення чи відстрочення сплати судового збору за подання вказаної касаційної скарги.

Клопотання мотивоване тим, що його скрутне фінансове становище не дозволяє йому сплатити у повній мірі судовий збір за подання касаційної скарги, оскільки

у нього відсутній дохід. Крім того, на утриманні у нього перебуває малолітній син. На підтвердження вказаного суду надано відповідні докази, зокрема відомості

з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2023 рік, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період

з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2023 року, витяги за картковими рахунками

в АТ КБ «ПриватБанк» та витяг з реєстру територіальної громади

про зареєстроване місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом,

але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених

у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи,

або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком

до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком

до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої

чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати

на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу

до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд доходить висновку, про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору за подання

та розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення

у справі.

З огляду на викладене клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, про зменшення чи відстрочення сплати судового збору за подання вказаної касаційної скарги підлягає частковому задоволенню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу

та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб. Тобто судове рішення у зазначеній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Заявник у касаційній скарзі посилається на підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначає, що він буде позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням

при розгляді іншої справи, оскільки в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа № 361/3137/23 за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування чужими грошима, інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що вона може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення у справі підлягають касаційному оскарженню.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана у передбачений законодавством строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання,

суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв

чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Крім того, до касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року.

Клопотання мотивоване тим, що на теперішній час він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені судом апеляційної інстанції та зазначені

у постанові Київського апеляційного суду у справі № 361/11158/21: «Колегія суддів дійшла до висновку про те, що до цих правовідносин не може бути застосовано положення статті 1212 ЦК України про безпідставно набуте майно, на яку позивач посилався як на підставу для задоволення позову, оскільки підставою сплати позивачем коштів були надані йому відповідачем вказані послуги, тобто

ОСОБА_2 отримав кошти не безпідставно» при розгляді справи № 361/3137/23

по суті.

При цьому позивач виходить із того, що преюдиціально встановлені факти

у справах № 754/16046/20 та № 361/11158/21 не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено рішенням судів першої та апеляційної

інстанцій і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Адже суть

преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того

ж питання між тими ж сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання

про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції

за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення

або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання

про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення,

які підтверджені належними та допустимими доказами.

Оскільки ОСОБА_1 не навів обґрунтованих підстав щодо необхідності зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня

2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, про зменшення чи відстрочення сплати судового збору за подання вказаної касаційної скарги задовольнити частково.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня

2023 року до ухвалення судового рішення у справі.

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Броварського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 361/11158/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська