Провадження № 2/361/2183/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2023 року позивач подала до суду позовну заяву у якій просила суд стягнути з відповідача на її користь 4832, 45 грн. майнової шкоди і 30000,00 грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати, які понесені позивачем за подання цієї позовної заяви.

Свій позов обґрунтувала тим, що відповідно до кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 від 18 лютого 2023 року: 15.02.2023 року приблизно о 15 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні Броварського ліцею № 9, невстановлена особа, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла тілесні ушкодження сину заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Під час проведеного досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 нанесено тілесні ушкодження, дії якого підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, однак він не досяг віку з якого наступає кримінальна відповідальність, а значить він фізично не осудна особа, яка не досягла шістнадцяти років.

Зважаючи на вищевикладене, постановою про закриття кримінального провадження від 05 травня 2023 року кримінальне провадження за № 0000142 від 18 лютого 2023 року, за фактом умисного нанесення легких тілесних ушкоджень - закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 , а уповноваженим органом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 741180 щодо матері неповнолітнього ОСОБА_6 : ОСОБА_7 , 1981 р.н., який у подальшому направлений до місцевого суду.

14.08.2023 року Броварським міськрайонним судом Київської області узхвалено постанову у справі №361/3929/23 за результатами розгляду адміністративної справи, що надійшла від уповноваженої посадової особи: начальника Броварського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної ОСОБА_2 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першої статті 184 КУпАП.

Враховуючи характер фізичного болю з наслідком завданих тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_8 , а також душевних страждань, яких зазнав він та позивач у зв`язку з агресією сина відповідача проти неї та її сім`ї, позивач вважає, що у результаті протиправної поведінки відповідача їй завдана майнова та моральна шкода.

Так, органом досудового розслідуванням встановлено, що близько 15 год. 30 хв. 15.02.2023 неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умисними ударами складеним металевим ножем-метелик наніс тілесні ушкодження в область стегон сину позивача ОСОБА_8 , що мало наслідком пошкодження (гіперемія) шкіри слизової анальної промежини останнього.

Вищезазначені діяння цією неповнолітньою особою завдало значного фізичного болю та моральних страждань потерпілому, порушило його нормальні життєві зв`язки, що виражається в ушкодженні його здоров`я, що мало наслідком унеможливлення відвідування ним навчального закладу - Броварського ліцею № 9 та у зв`язку з тривалим перебуванням на лікуванні позбавило його активного особистого (сім`я і побут) та суспільного життя (прогулянки, відвідування гуртків, спортивних секцій) тощо, а також фінансових витрат для позивача та її сім`ї на лікування/консультації та відновлення здоров`я, та вирішення інших питань, пов`язаних із захистом та відновленням порушених її прав, оскільки відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати матеріальні та моральні (немайнові) збитки.

Разом з тим, згадана ситуація щодо агресії сина відповідача ОСОБА_6 щодо потерпілого для позивача і її сина мала наступні наслідки:

-звернення до медичних фахівців (терапевта і спеціалізованих лікарів) за медичною допомогою /консультацією . проходження курсу лікування та психодіагностики потерпілого та відвідування ними дитячого психолога;

-сильні душевні страждання за його стан здоров`я та психологічні хвилювання з виникненням фізичного болю (дискомфорт у лівій половині грудної клітки), швидкої втоми та нестійкого сну протягом тривалого часу;

-періодичне підвищення артеріального тиску, головний біль та розлад вегетативної нервової системи середньої важкості, що негативно позначилося на функціональному стані позивача під час виконання своїх службових обов`язків на роботі і в повсякденній діяльності.

Зважаючи на вищевикладене, приймаючи характер протиправних дій ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України. Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2023 року у справі 361/3929/23 якою визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 статті 184 КУпАП та обсяг, а саме завдання легких тілесних ушкоджень потерпілому (фізичного болю), а також душевних психологічних страждань, що має причинний зв`язок з погіршенням здоров`я позивача і здоров`я її сина, вона оцінює розмір відшкодування майнової шкоди у розмірі 4832 грн. 45 коп. та завданої моральної (немайнової) шкоди у розмірі - 30000 грн. з таких міркувань:

-щодо компенсації майнової шкоди: витрати на ліки та лікування та відвідування дитячого психолога на загальну суму: 4832, 45 грн.

-щодо моральної (немайнової) шкоди: оцінює у розмірі 30000, 00 гривень, що відповідає мінімальному розміру відшкодування такої моральної шкоди, який застосовується Європейським судом з прав людини щодо присудження справедливої сатисфакції.

21 квітня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 02 травня 2024 року.

15 березня 2024 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Посилалась на те, що вимога позивача про стягнення з неї майнової та моральної шкоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок неї.

Вважає, що суд повинен відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення витрат на лікування сина позивача, оскільки позивачем не надано жодних даних про те, що медичні препарати були призначені лікарем саме для лікування сина позивача, що він за характером захворювання потребував застосування саме цих препаратів, та що вони були використані для його лікування.

Розмір заподіяної моральної шкоди у сумі 30000 грн. не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Між сином позивача ОСОБА_10 та її дитиною ОСОБА_5 стосунки були тривало неприязними, оскільки син позивача неодноразово бив і морально принижував її дитину, тому він мав захищатися.

Позивач стверджує, що удар було нанесено складеним металевим ножом-метеликом. Це не відповідає дійсності, згідно характеристики від продавця іграшкового предмету, яким було занесено удар: ножі тренувальні не належать до холодної зброї за сукупністю характеристик згідно з висновком НДІ ЕКЦ МВС України.

Предмет не було вилучено представником поліції, тому він , ймовірно, досі перебуває у позивача або класного керівника. Також не було проведено жодних експертиз і не представлено доказів (син позивача був, як мінімум, у штанах або джинсах по зимовому сезону, це щільні тканини, ушкодженого одягу не представлено), якими було б доведено, що цим іграшковим предметом можливо нанести травму слизової без жодного зовнішнього пошкодження одягу.

Свідчень, що дитина була без штанів чи зі спущеними штанами прилюдно, внаслідок чого травма стала можливою - не надано. Яким чином травмувалась слизова - незрозуміло, дитина могла пошкодити себе сама по необережності (жорстким туалетним папером, наприклад) чи внаслідок інших подій, не пов`язаних з інцидентом. Медичні довідки, додані до справи позивачем, зроблені лікарями, які не мають компетенції робити такого роду висновки, такі висновки може робити тільки судмедексперт. В разі звернення до лікаря з травмою, отриманою в навчальному закладі, лікар повинен повідомити представника ювенальної поліції.

Представник ювенальної поліції повинен прибути в школу і розпочати розслідування, опитування свідків та збір доказів. Цього звернення не зробив жоден з лікарів, які дали довідки і на які посилається позивач у позовній заяві.

Також дирекція школи повинна була повідомити органи опіки та піклування, подати заяву про побиття дитини в управління освіти, створити спеціальну комісію, яка мала провести розслідування та перевірити методи роботи вчителя, в присутності якого сталася дана подія, Жодних доказів (протоколів перевірок, наказів в школі по цій події) немає. Отже, належні докази фізичної шкоди відсутні.

Твердження, що дитина не могла ходити в школу, не відповідає дійсності. Дитина позивача перебувала на уроках середньої школи 17.02.2023 р, а не перебувала вдома на лікарняному і не сиділа в своєму класі, тим самим порушуючи правила перебування дітей в школі (молодша і середня школа мають окремі класи, перебувати в чужому класі не за віком - не входить в правила школи). Свідками була вчитель англійської мови ліцею № 9 ОСОБА_11 та весь клас дочки відповідача, куди, за збігом обставин, відповідач чомусь вирішила привести свою дитину. Нажаль, неможливо отримати свідчення всіх присутніх на тому уроці, зважаючи на час, який минув.

Наступний тиждень після інциденту був тижнем дистанційного навчання, тому в сина позивача не було необхідності відвідувати школу, он-лайн навчання здійснюється засобами електронного зв`язку, отже він не пропускав навчання.

Щодо моральної шкоди, позивач стверджує про душевні страждання і нестійкий сон сина позивача. Сон і психічний стан дитини були порушені значно раніше, можливо, якісь події в сім`ї чи інше. 13 та 14 лютого 2023 р ОСОБА_4 багато разів (близько 50 разів за 14 лютого), дзвонив дитині відповідача, в тому числі в 22.30, мовчав та важко дихав у трубку. Подібні дії кваліфікуються як булінг за допомогою засобів електронного зв`язку. Зрештою, вони були вимушені заблокувати абонента.

Позивач не перебувала на лікарняному, а продовжувала вести звичний спосіб життя та продовжувала професійну діяльність. Не надано доказів, що її стан впливав на виконання службових обов`язків.

Також симптоми, описані неврологом, у позивача, могли бути спричинені як обставинами особистого характеру, так і зовнішніми (тривалі тривоги, військовий стан тощо), не пов`язаними з інцидентом, мати хронічний характер; статися після події, але не бути наслідком події.

Докази того, що позивач не перебувала в стані описаних неврологічних та психологічних синдромів до події, відсутні.

Наявна інформація в поданих позивачем документах викликає обґрунтований сумнів у законності її дій та вимог, і створює уяву про бажання позивача вирішити свої фінансові питання за рахунок відповідача без належних на те підстав.

Перелік призначених лікарями препаратів часто вживається при тривалих хронічних захворюваннях нервової системи. Свідчень, що ці препарати призначені вперше - немає.

22 березня 2024 року позивач подала відповідь на відзив, в якому просила відхилити відзив відповідача та не залучати його до матеріалів справи.

02 квітня 2024 року відповідач подала до суду заперечення, в яких просила залишити в силі відзив на позовну заяву.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити, пояснення надала аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно у заяві у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 від 18 лютого 2023 року, зазначено, що 15.02.2023 приблизно о 15 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні Броварського ліцею № 9, невстановлена особа, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла тілесні ушкодження сину заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.08.2023 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області, визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першої статті 184 КУпАП.

Провадження по справі, на підставі пункту сьомого частини другої статті 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито.

У постанові Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2023 року зазначено, що 15 лютого 2023 року близько 15 години ОСОБА_2 ухилялась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків, передбачених статтею 150 СК України, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 15 лютого 2023 року близько 15 години в приміщенні Броварського ліцею № 9, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив дії, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, однак не досяг віку кримінальної відповідальності.

05 травня 2023 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 від 18 лютого 2023 року, за фактом умисного нанесення легких тілесних ушкоджень - закрито у зв`язку з відсутністю у діяннях ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення. Таким чином своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 184 КУпАП.

Судом встановлено, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 741180 від 16 травня 2023 року, витягом з ЄРДР № 0000142, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_1 від 14 квітня 2023 року, копіями виписок медичної документації, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , постановою про закриття кримінального провадження від 05 травня 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_12 , характеристиками знаряддя вчинення правопорушення, висновком оцінки потреб сім`ї від 27 квітня 2023 року, копією скарги щодо інциденту до директора Броварського ліцею № 9, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_13 , копією акту обстеження умов проживання № 251 від 09.07.2020, фотозображеннями з місця вчинення правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили.

Сторонами не заперечується те, що тілесне ушкодження ОСОБА_4 було завдано ОСОБА_12 предметом балісонг, який ще визначається як тренувальний ніж - метелик.

Із довідки амбулаторії № 4 від 15.02.2023 року Комунального некомерційного підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області ?Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги? вбачається, що довідка видана ОСОБА_4 , у тому що він був оглянутий лікарем педіатром, у зв`язку із зверненням та викликом педіатра матір`ю дитини, 15.02.2023 року о 18 год. 30 хв. у зв`язку із нанесенням травми дитині у школі гострим предметом. При огляді виявлено пошкодження слизової області промежини. (а.с. 11) Лікарем визначений домашній режим до 17.02.2023 року.

Із довідки від 16.02.2023 року Комунального некомерційного підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області ?Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги? від 16.02.2023 року вбачається звернення до лікаря пацієнта ОСОБА_4 по причині травми шкіри. Також у довідці зазначено про гіперемію шкіри в області промежини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач із сином ОСОБА_4 звернулась до невролога для оглдяу сина із скаргами на безсоння, ситуація із больовим синдромом , який встановив діагноз ситуаційний невроз. Невролог призначив лікування магне В-6 1 міс., фломма 1 міс., кратал 14 днів.

Згідно психологічної характеристики ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2023 року, спочатку Владислав мав пригнічений настрій, був мовчазним, обговорювати ситуацію, яка склалась не бажав. Контакт встановлювався поступово, невимушено. Владислав намагається шукати порятунок в атмосфері стійкості та безпеки, в якій міг би розслабитися та прийти в себе.

Також, 21 лютого 2023 року позивач також особисто звернулась до лікаря невролога зі скаргами на порушення сну, головний біль, головокружіння, серцебиття, перепади тиску, підвищена дратівливість після перенесеного стресу, що підтверджується медичною картою амбулаторного хворого. (а.с. 17) Встановлений діагноз ситуаційний невроз, гіпертонічна хвороба І ступеню. Призначено лікування: мебікар 1 міс., неовітал 1 міс., магне В-6 1 міс., гамалате В-6 без визначення кількості днів прийому, донорміл 1 міс.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач надала суду квитанції як докази того, що вона та її син проходили лікування препаратами, які були призначені лікарями, до яких вони звернулись з приводу перенесеного стресу: квитанція від 21.02.2023 року на суму 1248 грн. 30 коп., від 05.03.2023 року на суму 271 грн. 90 коп., від 27.02.2023 року на суму 716 грн. 40 коп., від 19.03.2023 року на суму 261 грн.16 коп., від 22.02.2023 року в сумі 328 грн. 00 коп., від 21.02.2023 року на суму 552 грн. 52 коп. Окрім того, за звернення до лікаря невролога позивачем було сплачено згідно квитанції 315 грн. 00 коп. Всього на суму 3693 грн. 28 коп.

Таким чином сума відшкодування матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача складає 3693 грн. 28 коп.

Суд не бере до уваги квитанцію від 21.02.2023 року на суму 1139 грн. 47 коп. на придбання тонометра, оскільки його придбання не пов`язано із лікуванням ситуаційного неврозу, а відноситься до контролю артеріального тиску пов`язаного із основним хронічним захворюванням гіпертонічною хворобою.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди враховуючи страждання та переживання як матері, так і дитини у зв`язку із вчиненим адміністративним правопорушенням, які призвели до завдання шкоди здоров`ю у зв`язку із короткочасним його розладом, а також враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн. яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 76 - 82, 89, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 3693 грн. 28 коп., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.