Справа № 522/5442/24
Провадження № 2-з /522/283/24
УХВАЛА

23 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Тетькової В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа розподілена на суддю Суворову О.В.

Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справ.

Також, ухвалою суду від 30 квітня 2024 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі відмовлено.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 21.06.2024 року № 371/24, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, справа надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявської Л.М..

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року прийнято до провадження зазначену цивільну справу.

21 серпня 2024 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування зазначено, що Відповідач до розгляду позовної заяви по суті, з метою ухилення від боргових обов`язків може переоформити на третіх осіб своє майно та з метою гарантування повернення коштів за договором позики, Заявник звертається до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено, що у задоволенні такої слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.1 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, звертаючись до суду з відповідною заявою, Заявником не зазначено на яке саме майно необхідно накласти арешт, та не надає суду докази наявності такого майна у відповідача.

Також, слід зазначити, що до заяви не додано жодного доказу, який підтверджував би побоювання позивача про неможливість чи затруднену можливість виконання рішення, у разі ухвалення такого на користь позивача.

Таким чином, відомостей про загрозу для заявника, що унеможливили б виконання рішення суду суду не надано. Тобто, обставини які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду не встановлено.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання майбутнього рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська