Справа № 128/293/24
УХВАЛА

29 січня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., вирішуючи питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

В порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 не містить підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також додані до позовної заяви копії документів не відповідають вимогам ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, оскільки вони не засвідчені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачкою ОСОБА_1 до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Натомість, у позовній заяві позивачка, посилаючись на п. 9 ч. 1 ст. 5 ЦПК України та на ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», вказала, що вона звільнення від сплати судового збору.

З огляду на це суд зазначає, що статтею 5 ЦПК України визначено способи захисту, які застосовуються судом.

Щодо посилання позивачки на норми ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», то дійсно відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Разом із тим, статтею ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» визначено порядок оскарження рішень щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, за вказаним Законом: біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань; особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

В даному випадку позивача не є а ні біженцем, а ні особою, яка потребує додаткового захисту. Натомість, має статус внутрішньо переміщеної особи.

Отже, вказані положення Закону щодо звільнення позивачки від сплати судового збору в даному випадку не можуть застосовуватися та судовий збір сплачується на загальних засадах.

Відповідно до ч. 1, пп. 1, 2 п. 1 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що з 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн..

Тобто, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1211,20 грн..

Відповідно до частини першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, судом визначається спосіб усунення недоліків подання позовної заяви із відповідною кількістю копій по кількості відповідачів у новій редакції із усуненням зазначених вище недоліків; засвідчення копій долучених до позовної заяви документів; подання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а саме за вимогою немайнового характеру в сумі 1211,20 грн., які слід сплатити на рахунок Вінницького районного суду Вінницької області (реквізити для сплати судового збору: Отримувач: ГУК у Вінн.обл./Вінницьк.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37979858, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) Рахунок: UA0002071, Код класифікації доходів бюджету: 22030101).

Дані недоліки мають бути усунуті у триденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо, позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків тривалістю три дні з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Шевчук