ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2024 року

м. Харків

справа № 636/4965/21

провадження № 22-ц/818/849/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» в особі представника Семененка Андрія Олеговича на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 вересня 2023 року, постановлене суддію Гуменним З.І.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 17331,42 грн. та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.10.2018, о 14:05 год., на 44 км автошляху Харків-Київ, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Renault» було застраховано за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 472а7к5 від 27.11.2017. У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.12.2018 у справі № 359/8882/18 (провадженням № 3/636/1245/18) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і відповідно у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. АТ «СК «АРКС» здійснила виплату у розмірі 115331,42 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», AT «СК «АРКС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 98000,00 грн. Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та строковим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, підлягаючих заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 17331,42 грн. Тому в розумінні ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Таким чином, позивач просить стягнути у відшкодування завданих збитків з відповідача грошові кошти у розмірі 17331,42 грн.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21 вересня 2023 року у задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант», про стягнення завданих збитків в порядку регресу у розмірі 17332,41 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції належним чином не було досліджено докази, які були надані позивачем, не застосовано до даних правовідносин правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 03.12.2020року у справі № 352/1384/18.

ОСОБА_1 надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що сума, яку просить стягнути з нього позивач не відповідає дійсності та є завищеною, оскільки пошкодження, які зазнав автомобіль «Renault» були не значні. Зазначає, що його не попередили про те, що страховка не покриває їх витрат та не попередили про суму ремонту.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відмовляючи у задоволенні позовни вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені завдані збитки не є регресними, отже не підлягають відшкодуванню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Чугуївського міського суду Харківської області у справі № 359/8882/18 (провадження № 3/636/1245/18) від 04.12.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом ДТП, яка відбулася 26 жовтня 2018 року, о 14 годині 20 хвилин, на 44 км автодороги М-03 Харків-Київ, за участю водія ОСОБА_1 , який, керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA A7, державний номерний знак НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Renault Dokker, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 6).

Цивільно-правова відповідальність Renault Dokker, державний номерний знак НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 472а7к5 від 27.11.2017 у ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (а.с. 9-15).

26.10.2018 року водій пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ ПАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про настання страхового випадку (а.с. 16-19).

Як вбачається із розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № АХА2427117 від 16.11.2018, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Renault Dokker, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 115331,42 грн (а.с. 38).

ПрАТ «СК «АРКС» здійснила виплату у розмірі 115331,42 грн., на підтвердження чого надані платіжні доручення (а.с. 39-41).

Сторонами не оспорюється факт ДТП, отримання від страховика - ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» суми страхового відшкодування у розмірі 115331,42 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SKODA», д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» згідно договору обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/4542838 від 03.08.2018.

ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «RENAULT» у розмірі 115 331,42 грн. Після вказаної виплати ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося з заявою до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» про відшкодування сплаченого ним страхового відшкодування в порядку регресу. За результатами розгляду вказаної заяви, відповідно до страхового акту № 305/2019-(Р)ГО від 19.04.2019 прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 98 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 1199 від 19.04.2019 на суму 32666,66 грн.; № 1524 від. 17.05.2019 на суму 32666,66 грн.; № 1926 від 18.06.2019 на суму 32666,66 грн. (а.с. 75-77).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області у справі № 359/8882/18 (провадження № 3/636/1245/18) від 04.12.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні,чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно до вимог частини 1 пункту 3 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «RENAULT» у розмірі 115 331,42 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України № 85/96-ВР від 07.03.1996 «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Аналізуючи викладене у сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги, що Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "АРКС" виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі, що підтверджено належними та допустимими доказами та з урахуванням наявної в матеріалах справи страхового акту № 305/2019-(Р)ГО від 19.04.2019, згідно якого АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» про відшкодування сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 98 000,00 грн, колегія суддів приходить до висновку, що сплачена позивачем на користь потерпілої особи сума шкоди, завданої в результаті ДТП в розмірі 17331,42 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку суброгації.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що наявні підстави для відмови у позові, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» невідшкодовану частину сплаченого страхового відшкодування в розмірі 17 331,42 грн.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» підлягають стягненню судові витрати понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн. та у суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» в особі представника Семененка Андрія Олеговича - задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 вересня 2023 року - скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» завдані збитки у розмірі 17331, 42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляціцйної інстанції, у розмірі 5675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягомтридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбаченихст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 січня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді В.Б. Яцина

І.В. Бурлака