Провадження №2/389/957/23
Рішення

іменем України

12 серпня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

з участю: представника позивачки адвоката Лушпенка Д.С., представника відповідачки адвоката Перемот О.Г.,

встановив:

ОСОБА_1 12.12.2023 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання на час продовження навчання, обґрунтовуючи вимоги тим, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (відповідачка). До її повноліття аліменти на її утримання сплачував батько, які стягувалися на користь відповідачки. Проте, оскільки у неповнолітньому віці мати вигнала її з дому та вона фактично проживала разом з бабою в іншому місті, яка і займалася її вихованням та матеріальним забезпеченням, тому аліменти, які стягувалися з батька, відповідачка витрачала лише на власні потреби та потреби теперішнього чоловіка. На неодноразові вимоги щодо надання доступу до грошових коштів відповідачка не реагувала. На даний час позивачка є студенткою Державного професійно-технічного навчального закладу «Криворізький навчально-виробничий центр», форма навчання денна, безоплатна, термін навчання з 01.09.2022 до 14.06.2024. У зв`язку з продовженням навчанням вона потребує матеріальної допомоги, так як несе витрати на щоденний проїзд до місця навчання, на придбання їжі, засобів особистої гігієни, канцелярії, підручників, зошитів, приладдя для практичних завдань перукаря та ін. Орієнтовні витрати складають 3 500 грн на місяць. Оскільки весь вільний час вона приділяє навчанню, тому можливості працевлаштуватися у неї не має, а мати в добровільному порядку матеріально не допомагає. Вважає, що саме відповідачка повинна утримувати її на час навчання, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідачки на свою користь та утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 14.06.2024.

Відповідачка подала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що від шлюбу з ОСОБА_3 вона має двох доньок ОСОБА_4 (позивачку) та ОСОБА_5 , на утримання яких з батька судовим рішенням стягувалися аліменти, які нею витрачалися лише на потреби доньок. Коли ОСОБА_4 навчалася у старшій школі, то через труднощі свого характеру та небажання її слухатися вона пішла проживати до її батьків в м.Знам`янка, однак вона ніколи не ухилялася від свого обов`язку утримувати доньку та передавала для неї кошти як з отриманих аліментів, так і власні. З 2022 року ОСОБА_4 навчається на перукаря в м.Кривий Ріг, де живе у своєї баби по батьковій лінії. Навчальний заклад знаходиться поруч з місцем її проживання, вона отримує стипендію, про її матеріальні потреби на час навчання вона дізналася лише з позовної заяви, однак вважає, що жодних доказів на підтвердження необхідності в такому утриманні ОСОБА_4 не надала. Деякий час тому на прохання доньки вона дала їй професійний перукарський набір, тому вважає, що донька має можливість не тільки здобувати освіту, але і працювати, утримуючи себе. При цьому, сама вона не працює, доходу не має, перебуває на утриманні свого чоловіка, оскільки займається вихованням двох неповнолітніх доньок, одна з яких від повторного шлюбу та має особливі освітні потреби, тому можливості утримувати старшу доньку ОСОБА_4 на час її навчання вона не має.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково зазначив, що під час навчання позивачка проживала з бабою в її квартирі в м.Кривий Ріг, батько позивачки добровільно виконує свій обов`язок по наданню доньці матеріальної допомоги та під час її навчання сплачував за комунальні послуги, які вона споживала. Тому іншу частину витрат, яких потребує позивачка, а саме в харчуванні, одязі, приладів для навчання, можливо покрити за рахунок матері, яка має змогу працювати, щоб забезпечити доньку. При цьому, відповідачка має дохід у виді отримуваних від колишнього чоловіка аліментів на молодшу доньку ОСОБА_5 .

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснила, що забезпечення здобуття дитиною вищої освіти не є безумовним обов`язком батьків. Крім позивачки, відповідачка має на утриманні ще двох неповнолітніх доньок, а саме ОСОБА_5 , яка народилася від попереднього шлюбу з ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 , яка народилася від повторного шлюбу. На ОСОБА_5 вона дійсно отримує аліменти, однак вони не являються доходом, ці кошти витрачаються суто на утримання дитини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (відповідачка).

Окрім позивачки, в шлюбі з ОСОБА_3 у відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_2 також народилася донька ОСОБА_8 . Крім того, відповідачка 16.07.2021 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 і після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_10 .

Відповідно до рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.08.2020, що набрало законної сили 03.09.2020 і доступ до якого судом здійснено через Єдиний державний реєстр судових рішень, змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягувалися на підставі рішення Тернівського районного суду м.Кривий Ріг від 02.06.2014 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн на кожну дитину щомісячно на стягнення у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття дочкою ОСОБА_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_8 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розпочавши стягнення у зміненому розмірі та у змінений спосіб з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до повноліття дітей.

Починаючи з 20.08.2022 позивачка постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом мешканців ТОВ «Уют 2011». Зі слів представника позивачки, вона проживає разом з бабою в її квартирі.

З 01.09.2022 (до досягнення повноліття) позивачка розпочала навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Криворізький навчально-виробничий центр» за професією «Перукар (перукар-модельєр). Візажист». Форма навчання денна, термін навчання 2 роки до 14.06.2024. Не знаходиться на повному державному забезпеченні.

Після досягнення 23.10.2023 повноліття позивачка у зв`язку з продовженням навчання у вказаному вище навчальному закладі звернулася до суду з даним позовом.

Як свідчить довідка про доходи, видана 24.04.2024 ДПТНЗ «Криворізький навчально-виробничий центр», навчання позивачки безоплатне, розмір щомісячної стипендії становить 1 250 грн, за період з 01.01.2023 до 31.03.2024 загальний розмір стипендії, отриманий позивачкою, складає 18 750 грн.

В свою чергу, згідно з довідкою про склад сім`ї, виданою головою правління ЖБК №6, відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_9 , який є власником квартири, та двома доньками: неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На малолітню ОСОБА_11 комунальною установою «Знам`янський інклюзивно-ресурсний центр Знам`янської міської ради» 30.08.2023 складено висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85726/2023/450182, відповідно до якого у дитини наявні особливі освітні потреби, соціоадаптаційні/соціокультурні труднощі легкого ступеня прояву.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, наданих 05.01.2024 ГУ ДПС у Кіровоградській області стосовно відповідачки, за період 1 квартал 2022 року - 3 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня.

Згідно з відповіддю ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 17.04.2024, у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування з грудня 2018 року відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 .

Представником позивачки долучені до матеріалів справи копії платіжних інструкцій, згідно з якими ОСОБА_3 (батько позивачки) щомісяця на рахунок відповідачки здійснює переказ грошових коштів в рахунок сплати аліментів в межах виконавчого провадження №44067183 на утримання їх молодшої спільної доньки ОСОБА_8 , а саме: 09.08.2023 в сумі 4 950 грн, 08.09.2023 4 950 грн, 06.10.2023 - 4 950 грн, 16.11.2023 2 623 грн, 15.12.2023 2 550 грн, 09.01.2024 - 2 571 грн 10 коп.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що будучи повнолітньою та навчаючись в ДПТНЗ «Криворізький навчально-виробничий центр» на денній формі навчання, вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідачка в добровільному порядку не надає.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених ст.182 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Крім того, відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.3 ст.3 Закону України «Про освіту»).

Тож стягнення з батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників), крім того, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати, зокрема, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Отже, з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплатити навчання, але покликано також забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом відзначається, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен слугувати задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат.

Так, на підтвердження доводів, зокрема, наявності у відповідачки фінансової можливості сплачувати аліменти, позивачкою ні при поданні позову, ні під час розгляду справи належних та допустимих доказів надано не було.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідачки надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, судом приймається до уваги, що відповідачка також має на утриманні двох неповнолітніх доньок, не працевлаштована, з грудня 2018 року жодних доходів не отримує, проживає разом з чоловіком та дітьми в його квартирі. Доказів наявності у відповідачки рухомого та/або нерухомого майна суду не надано.

Доводи представника позивачки щодо наявності у відповідачки доходу, який складається з отримуваних від колишнього чоловіка аліментів на другу доньку, суд відхиляє, оскількиаліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, і той з батьків, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ст.179 СК України). При цьому, аліменти не є доходом в розумінні п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, і суд звертає увагу на неприпустимість покращення матеріального становища будь-яких осіб за рахунок погіршення матеріального становища неповнолітньої дитини.

Отже, враховуючи досліджені обставини, суд дійшов висновку про відсутність у відповідачки можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки за час її навчання.

В свою чергу судом також встановлено, що позивачка досягла 18 років, до 14.06.2024 здобувала професійно-технічну освіту на денній формі навчання, однак таке навчання було безоплатним, крім того позивачка щомісяця отримувала стипендію, витрати на проживання, зокрема на гуртожиток, не несла, оскільки проживала у баби в її квартирі, а комунальні послуги за неї сплачував її батько в добровільному порядку.

Так само, відсутні будь-які докази понесення позивачкою витрат на щоденний проїзд до місця навчання та місця проживання, придбання позивачкою за власний рахунок навчально-методичних посібників, підручників, канцелярського приладдя чи приладдя для практичних завдань.

Загальновідомими є обставини, які не потребують доказування, що позивачка повинна харчуватися та існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, однак, з урахуванням отриманої стипендії та відсутності доказів інших витрат, позивачка спроможна була отримані доходи витрачати на такі потреби.

Будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів зворотного стороною позивачки суду не надано, а тому судом не встановлено, що позивачка є такою, що потребувала матеріальної допомоги за час навчання.

Таким чином, позивачкою не доведено існування всіх юридичних фактів, які в своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі ст.199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, оскільки суду не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у позивачки потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням, і що відповідачка спроможна надавати таку допомогу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Розподіляючи судові витрати, суд враховує відмову в позові та відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України компенсує судовий збір за рахунок держави.

Керуючись ст.141, 182, 199, 200, 201 СК України, ст.12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273,274-279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 16.08.2024.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва