12.11.2024
Справа № 642/6899/24
Провадження № 2/642/1815/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г. розглянувши позовну заяву Харківського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 , третя особа Міністерство оборони України, про витребування майна із незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 29.10.2024р. звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про витребування майна із незаконного володіння, у якій просить витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та передати Харківському квартирно експлуатаційному управлінню () об`єкт державної власності нерухоме майно АДРЕСА_2 (нежитлові приміщення (підсобні приміщення) будівлі №1 загальною площею 624 кв.м. літ «Ц-4» (нежитлові приміщення 4-го поверху №9 площею 47.0 кв.м., №10 площею 20,2 кв.м. в літ «Ц-4», об`єкт нежитлової нерухомості, нежилі приміщення, 1-го поверху №1-3, 5-7, 7а, 8а, частина приміщення №4 в літ. «Ц-4» загальною площею 98,0 кв.м., нежитлові приміщення: 1-го поверху №1,2 площею 26,4 кв.м., 2-го поверху №1-:-11 площею 148,1 кв.м., 3-го поверху №1-:-13 площею 147,5 кв.м., 4-го поверху №1-:-8 площею 113,4 кв.м. в літ «Ц-4», 23,4 кв.м. метри). Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та передати Харківському квартирно експлуатаційному управлінню () об`єкт державної власності нерухоме майно АДРЕСА_2 (нежитлові приміщення (підсобні приміщення) будівлі №1 загальною площею 624 кв.м. літ «Ц-4» (нежитлові приміщення 4-го поверху №9 площею 47.0 кв.м., №10 площею 20,2 кв.м. в літ «Ц-4», об`єкт нежитлової нерухомості, нежилі приміщення, 1-го поверху №1-3, 5-7, 7а, 8а, частина приміщення №4 в літ. «Ц-4» загальною площею 98,0 кв.м., нежитлові приміщення: 1-го поверху №1,2 площею 26,4 кв.м., 2-го поверху №1-:-11 площею 148,1 кв.м., 3-го поверху №1-:-13 площею 147,5 кв.м., 4-го поверху №1-:-8 площею 113,4 кв.м. в літ «Ц-4», 23,4 кв.м. метри).

На обгрунтування позову зазначено, що Харківське квартирно-експлуатаційне управління є юридичною установою Міністерства оборони України. Вищевказані нежитлові приміщення знаходилися на балансі Будинкоуправління АДРЕСА_3 (далі БУ 3), яке 21.12.2009 ліквідовано згідно Постанови Господарського суду Харківської області по справі № Б-39/57-08. 24.11.2007 вищевказані нежитлові приміщення були передані на баланс Квартирно-експлуатаційному відділу м. Харків (з 01.06.2023 переформовано у Харківське КЕУ) та поставлені на баланс і оприбутковані 30.11.2007. На балансі позивача перебувають нежитлові приміщення загальною площею 624 кв.м. у житловій будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , житлова будівля була передана місцевим органам самоврядування м. Харкова. Згідно договору купівлі-продажу від 23.11.2012 ВТА №614545 ОСОБА_3 продав зазначені вище приміщення загальною площею 435,4 кв.м. в літ «Ц-4» по АДРЕСА_2 , громадянці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 23.11.2012 ВТА №614547 ОСОБА_3 продав нежитлові приміщення 1-го поверху №1-3, 5-7, 7а, 8а частини приміщення №4 площею 4,2 кв.м. в літ «Ц-4» загальною площею 98,00 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_2 покупцю ОСОБА_1 . Таким чином, на думку позивача, на теперішній час військове майно знаходиться у незаконному володінні ОСОБА_1 .

Позовна заява надійшла до Ленінського районного суду м.Харкова 29.10.2024р. через підсистему «Електронний суд» та згідно протоколу автоматизованого розподілу справ 29.10.2024р. була передана для розгляду судді Проценко Л.Г.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова 04.11.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема для визначення ціни позову та сплати судового збору за майнову вимогу.

11.11.2024р. до Ленінського районного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 на виконання ухвали суду та уточнена позовна заява.

Щодо наданої заяви про усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає наступне.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., про що надано відповідну квитанцію, однак позовні вимоги містять майновий характер і за подання позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам - не нижче його балансової вартості.

Згідно позовної заяви, нерухоме майно на праві приватної власності, на момент звернення до суду, належить фізичній особі ОСОБА_1 .

Довідка Міністерства оборони України, Харківського квартирно-експлуатаційного управління, від 24.10.2024р. №583/5489 про наявність необоротних активів, які знаходяться на балансі Харківського КЕУ, згідно якої залишкова вартість зазначеного майна складає 2409,00, що не є оцінкою вартості майна на день звернення до суду.

Наданий аудиторський звіт від 28.04.2017 року №234/1/31/27 про результати планового внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків за період з 15.04.2015р. по 03.04.2017р. також не може бути прийнято судом у якості дійсної вартості майна.

Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна.

Вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даному населеному пункті чи даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, суд звертає увагу позивача, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки майна складається звіт чи акт про оцінку майна.

Тобто, ціна позову повинна бути визначена на момент пред`явлення позову з урахування грошової оцінки об`єктивної ринкової вартості об`єкта.

Механізм проведення оцінки нерухомого майна для цілей обчислення, зокрема судового збору, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог даної постанови, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією з таких спеціалізацій у межах напряму 1 «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і напряму 2 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності».

За порядком проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженому постановою КМУ від 4 березня 2013 року № 231 зазначено, що термін дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більш як шість місяців з моменту оцінки, адже ціна позову має бути визначена у наведені строки.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Отже, позивачеві був наданий час для звернення за оцінкою вартості майна, належним обґрунтуванням такої ціни для визначення ціну позову.

Однак жодного клопотання про розстрочку сплати судового збору чи будь-яких інших клопотань стосовно сплати судового збору до суду не надходило.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 (п. 53), відповідно до якого право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також, зокрема, у п.п. 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» («STANKOVv. BULGARIA») від 12.07.2007 (заява №68490/01), вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Визначення позивачу розміру судового збору не буде перешкодою йому в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Відповідно ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, 258-260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Харківського квартирно-експлуатаційного управління до ОСОБА_1 , третя особа Міністерство оборони України, про витребування майна з незаконного володіння вважати неподаною та повернути позивачу.

Відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Г. Проценко