Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства`Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 12 485, 37 гр. заборгованості за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з яких:

- 11 806, 25 гр. - основна сума заборгованості;

- 519, 66 гр.- індексу інфляції;

- 159, 46 гр. - 3 % річних;

Посилається в позові на те, що відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину є власником вказаної квартири.

Починаючи з 01 лютого 2020 року відповідач не вносить в повному обсязі плату за надані послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Зазначив також, що відповідно до ст.7 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний опачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, в строки, встановлені відповідними договорами.

14 липня 2015 року в газеті Київської міської ради »Хрещатик» №99 (4695) було опубліковано договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, підготовлений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», який є договором приєднання відповідно до ст.634 ЦК України.

Отримання послуг мешканцями будинку є вольовим актом приєднання до договору.

Невиконання відповідачем умов договору привело до виникнення заборгованості та порушення його умов.

З урахуванням цього та вимог ст.625 ЦК України просить задовольнити позов та стягнути інфляційні втрати та річні в сумі, приведеній у розрахунку.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 07 серпня 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення направлені судом на адресу відповідача документи повернулися до суду 19 вересня 2023 року за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку з цим 03 листопада 2023 року інформація про наявність справи в провадженні суду та її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження була викладена на офіційному веб-сайті суду.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 жовтня 2020 року є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14 червня 2023 року.

З матеріалів справи та розрахунку позивача вбачаться, що відповідач не в повному обсязі сплачує послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

За приведений у позові період виникнення заборгованості відповідачем було сплачено лише 1 000, 00 гр. у травні 2021 року.

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість з 01 лютого 2020 року до 01 червня 2023 року становить 11 806, 25 гр.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Перелік житлово-комунальних послуг визначено статтею 5 Закону.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Таким чином, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, 02 березня 2018 року в справі №915/89/16, 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц / провадження № 14-280цс18/ які, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, мають враховуватися судом.

В порушення вимог закону відповідач плату за надані послуги вносить не в повному обсязі, що привело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з того, що відповідач вносив плату за надані житлово-комунальні послуги не в повному обсязі, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідач, не подавши відзив на позов, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів сплати заборгованості не надав, свій розрахунок заборгованості не запропонував.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує наступне.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 401/710/15-ц від 15 березня 2018 року, відповідно до ч. 1 ст. 1297, ст. 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця.

Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином відповідач, прийнявши спадщину, набув не лише право власності на квартиру, а й успадкував права та обов`язки спадкодавця.

З урахуванням цього, отримавши спадщину, відповідач має належним чином утримувати майно, що йому належить.

Верховний Суд у зазначеній постанові також зазначив, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом «Про житлово-комунальні послуги».

Даним законом передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг і такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з моменту її утворення.

Суд при цьому також враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» ( із зімнами, внесеними згідно постанови КМУ №390 від 21 квітня 2023 року) до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

З розрахунку позивача вбачається, що такі нарахування здійснені до січня 2022 року.

З урахуванням цього вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду в розмірі 2 684, 00 гр.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 509, 525, 625, 633, 639 ЦК України, Законом України « Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства »Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» 11 806, 25 гр. заборгованості, 519, 66 гр. індексу інфляції, 159, 46 гр. річних та 2 684, 00 гр. судового збору.

Позивач: Комунальне підприємство`Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», адреса: 03186 м. Київ вул. Левка Мацієвича, 6, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса знаходження майна: АДРЕСА_2 , місце реєстрації та РНОКПП невідомі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Л.А. Шереметьєва