ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Новицька Н.О.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1

представник скаржника ОСОБА_2

суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна

представник суб`єкта оскарження адвокат Весеньов Євгена Володимирович

стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

особа, що подала апеляційну скаргу представник приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна адвокат Весеньов Євген Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни адвоката Весеньова Євгена Володимировича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни,

в с т а н о в и в :

Адвокат Весеньов Є.В. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Чупис Т.П., компенсацію понесених витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2024 року у справі №712/13110/19 залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 , на дії (бездіяльність) приватного виконавця Чупис Т.П. та заяву ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження.

Питання про стягнення компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішено.

ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. З метою надання правової допомоги, адвокат Весеньов Є.В. 16 травня 2024 року звернувся с заявою про ознайомлення з матеріалами справи та 17 травня 2024 року отримав примірник скарги ОСОБА_1 з додатками.

В зв`язку з цим, в судовому засіданні, яке відбулось 20 травня 2024 року, він попросив суд оголосити перерву, для подання своїх заперечень. Розгляд скарги був відкладений на 27 травня 2024 року.

В судове засідання, призначене на 27 травня 2024 року, адвокатом Весеньовим Є.В. були подані заперечення на скаргу ОСОБА_1

27 травня 2024 року, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення скарги без розгляду.

Судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень, які були заявлені в запереченнях на скаргу, наданих адвокатом Весеньовим Є.В.

Саме після подання адвокатом заперечень на скаргу ОСОБА_1 та її заяву про зупинення виконавчого провадження, остання подала до суду заяву про залишення скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця без розгляду.

Вважає, що вказані дії ОСОБА_1 свідчать про зловживання процесуальними правами.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2024 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 адвоката Весеньова Є.В. про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що обов`язковою умовою для покладення на сторону судових витрат, незалежно від результатів вирішення спору, є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. не може свідчити про зловживання скаржником своїми процесуальними правами, оскільки 27 травня 2024 року, тобто після звернення скаржника ОСОБА_1 до суду з вказаною скаргою, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №74587540, а відтак такі дії скаржника не можуть вважатися необґрунтованими та не можуть тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені приватним виконавцем Чупис Т.П. витрати на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_3 адвокат Весеньов Є.В. просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2024 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Чупис Т.П. понесені нею судові витрати та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Чупис Т.П. 10 000 грн. витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова про закриття виконавчого провадження ВП №74587540 була винесена приватним виконавцем Чупис Т.П. не за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на дії приватного виконавця, а внаслідок скасування заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, на підставі якого було видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання.

Предметом скарги ОСОБА_1 не була постанова про відкриття виконавчого провадження, чи вимога про закінчення виконавчого провадження. Тому, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості доводити неправомірність дій приватного виконавця Чупис Т.М. після закінчення виконавчого провадження. Таким чином, звернення до суду з безпідставною скаргою, яку ОСОБА_1 просила залишити без розгляду після отримання на неї заперечень дає підстави для стягнення з неї витрат на правничу допомогу, отриману приватним виконавцем під час розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначено, що 27 травня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. винесла постанову про закриття виконавчого провадження про зняття арештів з коштів та майна боржника, що фактично і стало підставою для подачі до суду скаржником заяви про залишення скарги без розгляду, оскільки усунуто обставини, які були підставою для звернення до суду із скаргою.

Вказано, що дана категорія справ не є складною, тому заявлення вимоги в розмірі 10 000 грн. за правничу допомогу є штучне створення боргу для скаржника. При чому, до матеріалів справи адвокатом Весеньовим Є.В. не додано деталізованого розрахунку щодо витрати часу, тому підстав для стягнення витрат на правничу допомогу немає.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Черкаської області Чупис Т.П., стягувач ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 2-9).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2024 року (а.с. 24) відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 20 травня 2024 року в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси.

Представником приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Черкаської області Чупис Т.П. адвокатом Весеньовим Є.В. 23 травня 2024 року подано заперечення на скаргу (а.с. 50-56), в яких він просив в задоволенні скарги відмовити та стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Чупис Т.П. понесені нею судові витрати (поштові витрати) та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

До початку судового засідання, 27 травня 2024 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву про залишення скарги без розгляду (а.с. 75) в зв`язку із скасуванням виконавчих проваджень (постанова про закриття ВП №74587540 від 27 травня 2024 року)

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2024 року (а.с. 76-77) скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Згідно довідки про доставку електронного документу (а.с. 78) документ в електронному вигляді «Ухвала судова» від 27 травня 2024 року у справі № 712/13110/19 (суддя Борейко О.М.), а також (за наявності) прикріплені до нього файли було надіслано одержувачу приватному виконавецю виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 30 травня 2024 року о 23:49:45.

10 червня 2024 року представник приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_3 адвокат Весеньов Є.В. подав до суду заяву про компенсацію здійснених витрат на правову допомогу, внаслідок залишення скарги на дії приватного виконавця без розгляду, в якій з посиланням на норми статті 270 ЦПК України просив ухвалити додаткове рішення про компенсацію витрат на правову допомогу .

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Види судових витрат, порядок їхньої оплати, розподілу, зменшення розміру тощо встановлено Главою 8 ЦПК України.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно частини 5 статті 142 ЦПК України, в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, частиною 6 статті 142 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно із роз`ясненнями п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. та у подальшому залишення за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 цієї скарги без розгляду, не може свідчити про зловживання скаржником своїми процесуальними правами, оскільки в порядку статті 442 ЦПК України звернення за захистом порушеного права, а також дії, направлені на судовий захист прав, не можуть вважатися необґрунтованими та не можуть тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені приватним виконавцем Чупис Т.П. витрати на правничу допомогу. При цьому, враховуючи предмет оскарження дій приватного виконавця, який полягав у безпідставності відкриття 29 березня 2024 року виконавчого провадження № 74587540 та факт винесення 27 травня 2024 року постанови про закінчення вказаного виконавчого провадження (усунення приватним виконавцем зазначених в скарзі ОСОБА_1 порушень), що стало наслідком подачі до суду заяви про залишення скарги без розгляду, не може свідчити про зловживання стороною своїми процесуальними правами, про що суд першої інстанції обґрунтовано вказав в своїй ухвалі від 25 червня 2024 року.

Крім того, оскільки цивільним процесуальним законодавством передбачено право позивача (скаржника) на залишення позову (скарги) без розгляду за його заявою, саме по собі залишення позову (скарги) без розгляду не є необґрунтованими діями сторони.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено обґрунтовану ухвалу, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, а процесуальних порушень, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, тому ухвала суду скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни адвоката Весеньова Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2024 року.

Судді