Справа № 464/1712/24
пр.№ 2/464/867/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Андрушко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за договором кредитної лінії №00 від 18.05.2023 у розмірі 31 528,80 грн., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 028,00 грн., на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.05.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00 в електронній формі, шляхом підписання відповідачем електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, за умовами якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відкрило відповідачу кредитну лінію та надало кредит на умовах повернення, строковості, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, визначених договором. ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти. 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №00 від 18.05.2023 на суму 31 528,80 грн., з яких: 12 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 528,80 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до автоматизованого протоколу розподілу судової справи між суддями від 08.03.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

18.05.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00 в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим з використанням одноразового ідентифікатора 9610, з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі не більше 12 000,00 грн. із заявленим строком кредитування 30 календарних днів до 16.06.2023, строком кредитування 60 календарних днів з моменту перерахування кредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умов договору, кредит надається позичальнику в день укладення цього договору або протягом трьох днів з моменту підписання договору, шляхом перерахування грошової суми у розмірі 12 000,00 грн. на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу, що були надані позичальником.

ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» свої зобов`язання за вказаним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши 18.05.2023 грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн. на електронний платіжний засіб, наданий відповідачем, НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.02.2024.

18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №00 від 18.05.2023 на суму заборгованості 31 528,80 грн., з яких: 12 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 528,80 грн. заборгованість за процентами.

З огляду на вищевикладене та те, що відповідач допустив порушення умов кредитного договору, в добровільному порядку ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, не погашає заборгованість, будь-яких доказів повернення коштів чи спростування розрахунку позивача не надав, таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованість за договором кредитної лінії №00 від 18.05.2023 у розмірі 31 528,80 грн. є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зважає на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановлено, що стороною позивача у позовній заяві заявлено розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Аналізуючи докази, подані представником позивача на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, суд враховує те, що відповідно до принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких.

Враховуючи те, що представником позивача складено та подано до суду одну процесуальну заяву, зокрема позовну заяву, беручи до уваги малозначність спору, його ціну, те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд, зважаючи на співмірність розміру витрат, прийшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу до 2 000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України.

Окрім цього, суд, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 028,00 грн.

На підставі ст. ст. 16, 512, 514, 516, 525, 526, 610, 626, 628, 639, 1050, 1054, 1077 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором кредитної лінії №00 від 18.05.2023 у розмірі 31 528 (тридцять одна тисяча п`ятсот двадцять вісім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2024 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, оф. 521, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча Сабара Л.В.