Справа № 522/6733/24-Е
Провадження № 2/522/6392/24
УХВАЛА

28 серпня 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування арештів на майно,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування арештів на майно, у якій позивач просить суд:

- скасувати арешт, накладений 29 березня 2007 року постановою про накладення арешту на майно, винесеним старшим слідчим СУ ГУМВС України Одеській області майором міліції Горобець О.М. у рамках кримінальної справи № 0 на майно, де б таке не перебувало, обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- скасувати арешт, накладений 26 жовтня 2007 року постановою про накладення арешту на майно, винесеним слідчим у особливо важливих справах ГУ УМВС України капітаном міліції Д.В. Шевченко, у рамках кримінальної справи № 3 на майно громадянина ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де б таке не знаходилося і в чому не виражалося, вклади у фінансових установах, цінності, об?єкти нерухомого майна, автомототранспорт.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.05.2024 у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування арештів на майно - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.07.2024 апеляційну скаргу задоволено та скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.05.2024, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів

держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", заява № 28249/95).

Згідно з ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

З урахуванням положень ст. ст. 46-47 ЦПК України позов може бути поданий лише до особи (відповідача), яка має цивільну процесуальну правоздатність та дієздатність.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника

податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (ч. 1 ст. 46 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).

Статтею 80 ЦК України визначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно положень ч. 4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України вбачається, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, з часу внесення до реєстру відповідного запису про припинення юридичної особи вона втрачає цивільну процесуальну правоздатність та дієздатність.

Як вбачається із змісту позовної заяви, відповідачем у справі визначено юридичну особу - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Постановою КМУ від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як

юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, зокрема Головне управління Міністерства внутрішніх справ

України в Одеській області та утворено Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Судом встановлено, що 29.07.2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Суд позбавлений можливості за власною ініціативою встановлювати правонаступника особи, зазначеної відповідачем у позові, та за власною ініціативою, без відповідного клопотання позивача, залучати співвідповідача або здійснювати заміну відповідача на стадії відкриття провадження у справі.

З метою недопущення порушення права позивача на доступ до суду та з урахуванням того, що на момент звернення до суду відповідач був наділений цивільною процесуальною правосуб`єктністю, але до моменту відкриття провадження у справі юридичну особу було припинено, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування арештів на майно - без руху та надати строк на усунення недоліків позовної заяви. Зокрема подання уточненої позовної заяви із визначенням у ній відповідачем особи, яка має цивільну процесуальну правоздатність і дієздатність.

Окрім того, у позовній заяві ОСОБА_2 обгрунтовує підсудність розгляду справи Приморському районному суду м. Одеси тим, що адреса місцезнаходження ГУ УМВС в Одеській області знаходиться у Приморському районі м. Одеси.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позов про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" якщо майно розташоване або знаходиться у різних районах міста чи в різних містах, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини майна, вартість якої перевищує вартість тих, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

У позовній заяві відсутні відомості щодо місцезнаходження основної частини майна позивача або обгрунтування наявності підстав для застосування судом загального правила підсудності.

В той же час дотримання правил підсудності та розгляд справи "судом встановленим законом" є важливою складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліки позовоної заяви мають бути усунуті таким способом:

- подання уточненої позовної заяви із визначенням у ній відповідачем особи, яка має цивільну процесуальну правоздатність і дієздатність, а не юридичної особи, яка є припиненою станом на сьогоднішній день;

- наведення обгрунтування підсудності справи Приморському районному суду м. Одеси та надання відповідних доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Інститут залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення

недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст.ст. 46-48, 175, 185, 258, 260, 261 ЦПК України, ст. ст. 80, 91 ЦК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування арештів на майно - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Юлія ЧОРНУХА