Справа № 446/1148/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа №446/1148/24

Учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 ;

представниця заявниці Білик Романна Олегівна;

представники заінтересованих осіб ОСОБА_2 ;

ОСОБА_3 ;

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

22.05.2024 представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Білик Р.О. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області заяву, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання на території Донецької області поблизу населеного пункту Ступочки Краматорського району, у період з 05.09.2019 по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 . А також встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з 30.04.1993 уклала шлюб з ОСОБА_5 . Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 05.09.2019 рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області даний шлюб було розірвано. Однак після розірвання шлюбу заявниця та ОСОБА_5 проживали разом, як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Тобто вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались благоустроєм житла, свята проводили в колі родини та друзів, разом відпочивали. А також заявниця стверджує, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_5 . Однак, при виконанні бойового завдання на території Донецької області поблизу населеного пункту Ступочки Краматорського району ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинув від ушкодження внаслідок дії вибухів та осколків. До того ж заявниця зазначає, що є особою з інвалідністю третьої групи, отримує лише пенсію по інвалідності, яка є суттєво малою для забезпечення достатнього проживання, а тому допомога, яка надавалась їй чоловіком була для неї постійним та основним джерелом засобів для існування. ОСОБА_1 вказує, що встановлення даного факту їй необхідне для реалізації права на отримання пенсії в разі втрати годувальника, як члена сім`ї загиблого Захисника України.

Ухвалою суду від 23.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 25.06.2024 залучено заінтересованих осіб: Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.08.2024 представник ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав відзив на зяаву про встановлення факту, що має юридичне значення в якому зазначив, що з даною не погоджується, вважає її такою, що не відповідає чинному законодавству, а отже не підлягає задоволенню. Просив у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

15.08.2024 від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Лесик-Гошко О.Є. надійшли письмові пояснення, в яких просить суд у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовити повністю, зокрема через те, що заявницею не надано суду належних та допустимих доказів на обґрунтування факту проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю.

14.11.2024 представником заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України скеровано до суду письмові пояснення на заяву в яких роз`яснив порядок призначення пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей. Однак, із вимогами заяви ОСОБА_1 не погоджується, більше того дану справу не можливо розглядати за правилами окремого провадження, оскільки в ній наявний спір про право, а отже заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 на підставу заявлених вимог вказала, що 30.04.2024 уклала шлюб з ОСОБА_5 . У них народилось двоє спільних дітей. 05.09.2019 їх шлюб було розірвано, однак вони продовжили спільно проживати, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю. Повторно шлюб не реєстрували за відсутності потреби. Заявниця зазначила, що встановлення даного факту їй необхідне для виплати песійного забезпечення в разі втрати годувальника та одержання одноразової допомоги сім`ї військовослужбовця.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 Задерецький А.В. у судовому засіданні заперечив щодо заяви та просив у задоволенні зяавлених вимог відмовити. Представник пояснив, що заявниця згідно норм чинного законодавства не входить під визначення члена сім`ї військовослужбовця який загинув. Оскільки днем виникнення права на отримання грошової допомоги настав 05.05.2023, а заявниця не перебувала у шлюбі із загиблим, отже не входить до чіткого переліку осіб, які мають право на отримання такої допомоги.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні також заперечила щодо задоволення заяви з підстав викладених у письмових поясненнях. Зокрема суду пояснила, що заявницею не надано доказів на підтвердження, що вона є членом сім`ї ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку її матеріали, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

30.04.1993, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Львівської міської ради, актовий запис №594. (а.с.211).

Під час шлюбу заявниці та ОСОБА_5 у них народилось двоє спільних дітей, а саме: донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.09.2019 № 446/297/19 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с.11-13).

Згідно з повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_6 адресованого на ім`я дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_5 виконуючи свій військовий обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув від ушкодження внаслідок дії вибухів та осколків на території Донецької області поблизу населеного пункту Ступочки Краматорського району (а.с. 24)

Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.05.2023 серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актив цивільного стану у м. Львові ЗМУ МЮ (а.с.26)

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу заявниця та ОСОБА_5 продовжили проживати разом, як дружина та чоловік без рестрації шлюбу. Вели спільне господарство, займалися благоустроєм житла, відпочивали разом, всі свята проводили в колі рідних та друзів, що доводиться наледними документами.

Так з довідки, виданої Добротвірською селищною радою від 20.05.2024 №489 видно, що ОСОБА_5 . Був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з ним до дня смерті проживала та була зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.27)

Відповідно до інформації, наведеної у довідці № 490 від 20.05.2024 виданої Добротвірською селищною радою, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до дня смерті спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а загиблий був годувальником сім`ї (а.с.28).

Даний факт спільного проживання у судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_7 . Свідок пояснив, що дійсно після розірвання шлюбу між батьками нічого не змінилось, вони продовжували проживати однією сім`єю. Батько фінансово допомагав матері, перераховував гроші на лікування, оскільки остання хворіла і потребувала тривалого лікування. В серпні 2019 року батько добровільно вступив на військову службу та залишився на ній після початку повномасштабного вторгнення на територію України. Під час перебування батька у відпустці, батьки спілкувались як подружжя. Востаннє батько був удома зимою під час свят. Про смерть батька дізнався від матері.

Із довідки КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» вбачається, що заявниця тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні, а відповідно довідки серії 12ААГ № 607040 від 28.11.2023 до акту огляду медико-соціальної експертної комісії їй присвоєно третю групу інвалідності-пожиттєво (а.с.18,29)

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 вказувала на те, що встановлення такого факту є необхідним їй для отримання статусу члена сім`ї загиблого ОСОБА_5 для виплати песійного забезпечення в разі втрати годувальника та одержання одноразової допомоги сім`ї військовослужбовця.

Досліджуючи питання чи породжує встановлення такого факту для заявниці права та обов`язки, суд виходив з таких норм права та відповідних до обставин справи мотивів.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При вирішенні питання щодо права заявниці на отримання одноразової грошової допомоги керується положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, яка була чинною на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Умови та порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців врегульовані Наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023.

Так, відповідно чинної на той час редакції статті 16-1 цього Закону, випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Відповідно до пункту 1.4. Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, який затверджено Наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023, особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Тобто, факт перебування особи у сімейних відносинах з військовослужбовцем, який загинув, на час смерті ОСОБА_9 , породжує право на отримання одноразової грошової допомоги у визначеному законом розмірі.

А тому заявниця ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, як це і зазначено у ч. 3 ст. 315 ЦПК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні такої заяви, суд дійшов висновку, що така є обґрунтованою та підставною з огляду на таке.

В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

Як вказано у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення термінів «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

З фактичних обставин справи судом беззаперечно встановлено, що у зв`язку з одруженням, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали та були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 . Після розірвання шлюбу з дружиною продовжували проживати разом, про що свідчить відповідна довідка (а.с.27).

До матеріалів справи, на підтвердження факту проживання однією сім`єю, також додано фотографії ОСОБА_5 разом ОСОБА_1 в різний час, а також їхнє спілкування шляхом смс повідомлень. Аналіз таких доказів свідчить, що у заявниці та її чоловіка дійсно були відносини, які характерні для сімейних, так як вони спільно святкували сімейні свята, їздили на відпочинок, обговорювали дрібні побутові речі, в тому числі щодо проходження військової служби тощо.

Беручи до уваги вищенаведене, та на підставі належним чином оцінених у справі доказів, у їх сукупності на взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що заявниця довела перед судом факт її спільного проживання з ОСОБА_5 та факт, що вони проживали однією сім`єю, мали спільний побут та взаємні права й обов`язки.

Суд відхиляє доводи представника заінтересованої особи Міністерства оборони України щодо відсутності підтверджуючих документів про перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у шлюбі та те, що вони проживали однією сім`єю, як такі, що спростовані в ході розгляду справи.

Як видно з обставин справи, заявниця та покійний ОСОБА_5 протягом періоду з моменту розірвання шлюбу по дату смерті останнього, проживали разом за однією адресою, вони вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, а тому вони були членами однієї сім`ї (а.с.28).

Більше того, суд вказує, що ОСОБА_5 неодноразово допомагав заявниці матеріально, про що свідчать додані до матеріалив справи платіжні інструкції про зарахування коштів, отримувачем яких є ОСОБА_1 (а.с.35-63)

За таких умов, заява у цій частині є підставною та обґрунтованою.

Також суд вважає за необхідне визначити конкретний час, протягом якого такі особи проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, оскільки для вирішення питання виплат грошового забезпечення має значення саме час, який припав на момент сповіщення про факт загибелі військовослужбовця, а не будь-який час.

Беручи до уваги, те, що за показами свідка та письмовими доказами, починаючи з серпня 2019 року ОСОБА_5 вступив на військову службу та протягом трьох місяців перебував на навчанні, то визначення в заяві 05.09.2019, як дата початку спільного проживання, є хибною, оскільки ця дата це день винесення рішення суду про розірвання шлюбу. А тому суд вважає за необхідне визначити дату початку такого спільного проживання з моменту, коли ОСОБА_5 повернувся додому з військових навчань. Такою датою є початок грудня 2019 року (три місяці з моменту початку військової служби) (а.с.207), а оскільки, моментом смерті ОСОБА_5 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд дійшов висновку, що періодом у часі, який суду належить встановити, як час спільного проживання без реєстрації шлюбу є час з 01.12.2019 по 05.05.2023.

Водночас, суд вважає, що про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 не може бути задоволена судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (надалі також - «Закон №2011-XII») утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (надалі також "Закон №2262-XII") за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно ч.1 ст. 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 члени сім`ї вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Тобто, для набуття статусу утриманця військовослужбовця необхідна одночасна наявність таких умов: належність до непрацездатних членів сім`ї, визначених у ст. 30 Законі №2262-XII; отримання від військовослужбовця допомоги, яка є основним джерелом засобів до існування.

Згідно ч.4 ст. 30 Закону №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

Крім того, у заяві зазначається, що зниклий безвісти військовослужбовець ОСОБА_5 проживав разом із заявницею як чоловік та дружина без реєстрациії шлюбу, фінансово забезпечував та утримував її як до так і після призову на військову службу, тобто заявниця перебувала на його утриманні. Надані докази заявницею не дають достатніх підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманниі ОСОБА_5 .

Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування заявника на утриманні ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

За показами самої заявниці вона з 1993 та по даний час працює, відповідно отримує заробітню плату, а також враховуючи той факт, що ОСОБА_1 лише з травня 2023 року перебуває на обліку в Кам`янка-Бузькому об`єднаному управлінні ПФУ в Львівській області і отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою, а факт загибелі мав місцк ІНФОРМАЦІЯ_2 , то відсутні підстави для висновку, що матеріальна допомога померлого ОСОБА_5 була основним джерелом засобів до існування заявниці , тому заява не підлягає задоволенню у цій частині.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 258-259, 264-265, 268, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, з ІНФОРМАЦІЯ_9 по день смерті (загибелі), яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Судові витрати не відшкодовуються.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.І. Котормус