Справа № 303/6239/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2022 року, ухвалене головуючою суддею Гутій О.В., у справі за позовом Кредитної спілки «Святий Мартин» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У вересні 2022 року КС «Святий Мартиг» звернулася до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 вересня 2020 року між КС «Святий Мартин» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 311-20, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 38 000,00 гривень.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 14.09.2020 року між КС «Святий Мартин» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 311-20, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язалася нести відповідальність за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 311-20 від 14.09.2020 року.

Позивач виконав свої зобов`язання по договору, а відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 05.09.2022 становить 54 504,39 гривень, з яких: 36 786,14 гривень - заборгованість за кредитом, 17 718,25 гривень - несплачені відсотки за користування кредитом. 21.07.2022 позивачем було направлено відповідачу лист претензію про погашення заборгованості за кредитним договором, який залишився без реагування.

А тому, з урахування вищенаведеного КС «Святий Мартин» просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на її користь вказану суму заборгованості та судовий збір.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Святий Мартин» заборгованість за кредитним договором № 311-20 від 14.09.2020 року в розмірі 54 504, 39 гривень, з яких: 36 786,14 гривень - заборгованість за кредитом, 17 718,25 гривень - несплачені відсотки за користування кредитом та судовий збір в розмірі 2481,00 гривень.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що оплати по даному договору вносилися нею в рахунок погашення заборгованості, але позичальник, користуючись її обмеженими знаннями у сфері кредитних правовідносин ввів її в оману та не припиняючи дії попереднього кредитного договору, відкривав нові кредитні договори, укладені між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Святий Мартин». Заперечує щодо заявленої позивачем суми заборгованості та зазначає, що судом не було враховано оплати, що були внесені нею в рахунок погашення боргу в період з вересня 2020 року по червень 2022 року, в розмірі 20 600,00 грн.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 14 вересня 2020 року між КС «Святий Мартин» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 311-20, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 38 000,00 гривень. (а.с. 5-6).

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 14.09.2020 між КС «Святий Мартин» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 311-20, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язалася нести відповідальність за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 311-20 від 14.09.2020 року (а.с. 13-14).

У зв`язку з неналежним виконанням боржником свого обов`язку з повернення кредитних коштів за відповідачем утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 05.09.2022 становить 54 504,39 гривень, з яких: 36 786,14 гривень - заборгованість за кредитом, 17 718,25 гривень - несплачені відсотки за користування кредитом. (а.с.12).

20.07.2022 року позивачем було направлено відповідачам лист претензію про погашення заборгованості за кредитним договором, який залишився без реагування (а.с. 15-18).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за укладеним договором, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості за договором кредиту та задоволення позову.

З даними висновками погоджується й апеляційний суд, оскільки такі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України)

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2. ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що 18.07.2018 року між КС «Святий Мартин» 14 вересня 2020 року між КС «Святий Мартин» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 311-20, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 38 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 51% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 3.1. кредитного договору), на строк 36 місяців, а відповідач зобов`язався використовувати кредит за цільовим призначенням і повернути такий у встановлений договором строк.

Згідно п.1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 38 000,00 гр. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 2.3 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 48.97.2020 між КС «Святий Мартин» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №311-20, відповідно до умов якого, поручитель зобов`язалася відповідати перед КС «Святий Мартин» виконати за ОСОБА_1 у повному обсязі грошові зобов`язання по кредитному договору за умови невиконання або неналежного виконання ним самостійно своїх зобов`язань за кредитним договором.

Матеріалами справи доведено, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання по щомісячній сплаті кредиту у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.09.2022 становить загальну суму 54 504,39 гривень, з яких: 36 786,14 гривень - заборгованість за кредитом, 17 718,25 гривень - несплачені відсотки за користування кредитом.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.4.1 договору поруки №311-20 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості підтверджує неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань та наявність заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (карточці позики №311/20).

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 526, 553, 554, 1054 ЦК України, відповідачі зобов`язання за вказаним договором не виконали.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що заявлена сума заборгованості нарахована позивачем є необґрунтованою і не доведеною, оскільки, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором підтверджує наявність заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі. Правильність розрахунку апелянтом не спростовано. Крім цього, загальна сума 20 600,00 грн., яку сплатила ОСОБА_1 відображена КС «Святий Мартин» в карточці позики №311/20.

Апеляційним судом досліджено, як розрахунок та виписку позивача, так і надані апелянтом квитанції, з яких вбачається, що вказані квитанції сплачені позичальником ОСОБА_1 за іншими кредитними договором, а тому до уваги не беруться.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не можуть бути взяті до уваги.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому, підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи вищенаведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Виходячи з встановленого та керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 29 січня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: