Справа № 344/5176/24
Провадження № 2/344/1995/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківськ справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2024 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, покликаючись на те, що інспектором сектору ювенальної превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Харук Л.Ю. 02.11.2021 року стосовно нього складено протокол серії ВАБ № 787891 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Івано-Франківського міського суду від 11 січня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрито, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Позивач зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений з грубими порушеннями вимог законодавства. Його син ОСОБА_4 боявся ходити до шкоди через погрози ОСОБА_5 про побиття. ІНФОРМАЦІЯ_1 він прийшов до школи, чекав сина, оскільки син боявся, що його поб`ють. Коли син ОСОБА_4 вибіг зі школи, за ним вибіг ОСОБА_6 . Він підійшов до хлопців і попросив, щоб хлопці не конфліктували і помирились, однак, ОСОБА_6 не став слухати. Це спонукало його звернутись до поліції про булінг у школі. За наслідками розгляду його заяви на матір ОСОБА_5 складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП та постановою Івано-Франківського міського суду від 23.11.2021 її притягнуто до адміністративної відповідальності. Поряд з цим, батьки ОСОБА_5 звернулись в органи поліції з заявою про побиття ним їхнього сина. Позивач вважає, що саме з метою укриття факту боулінгу у школі інспектором сектору ювенальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього. Неправомірність дій інспектора сектору ювенальної превенції Івано-Франківського РУН ГУ НП в Івано-Франківській області Харук Л.Ю. підтверджено як постановою Івано-Франківського міського суду від 11 січня 2022 року, так і органами прокуратури (лист від 26.10.2022). Незаконним притягненням до адміністративної відповідальності йому завдано моральних страждань. Він пережив відчуття несправедливості, був пригніченим, переживав, що його права були порушені, пережив упередженість співробітників правоохоронних органів, що викликало у нього невдоволення, невпевненість, недовіру до правоохоронних органів, обурення в момент складання протоколу - пережив стан схвильованості. Справа розглядалась більше двох місяців, він вимушений був витрачати свій час і приходити на судові засідання та доводити свою непричетність до вчинення будь-якого правопорушення. Крім того, завдано шкоди його репутації та авторитету, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганства створювало образ суспільно-небезпечної особи.

Зважаючи на вищезазначене, позивач вважає, що дії інспектора сектору ювенальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області Харук Л.Ю. щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність події та складу правопорушення свідчить про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 300 000 грн,3 яку просить стягнути з Державного бюджету України в його користь.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області подала відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги, посилаючись на те, що 02.11.2021 року інспектором сектору ювінальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ВАБ № 787891 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Підставою складання протоколу слугувало зверненням гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 стосовно вчинення хуліганських дій відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Івано-Франківського РУП ГУНП за № 37518 від 13.10.2021 року. Заявник вказав, що 05.10.2021 року його син повідомив про те, що після завершення уроків на території ліцею № 21 до нього підійшов невідомий чоловік, як пізніше стало відомо - гр. ОСОБА_1 . Останній висловлював погрози фізичною розправою, наніс удар рукою по голові малолітньому ОСОБА_8 . З даного приводу в лікувальний заклад не звертались, оскільки тілесних ушкоджень виявлено не було. Зі слів гр. ОСОБА_7 , очікували на примирення зі сторони ОСОБА_1 , однак останній вважав свої дії правомірними. Факт вчинення хуліганських дій встановлювався інспектором сектору ювінальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області Харук Л.Ю. З пояснень останньої встановлено, що у ході проведення перевірки було опитано учасників, свідків та очевидців даної події, які підтвердили факт вчинення хуліганських дій гр. ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_5 . Інформація, викладена у зверненні гр. ОСОБА_7 , знайшла своє об`єктивне підтвердження. В діях гр. ОСОБА_1 вбачались ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство». Відносно останнього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та направлено на розгляд до Івано-Франківського міського суду. Будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_1 . поліцейська не вчиняла, упереджених ставлень до людей, під час виконання службових обов`язків остання не має. Також інспектор вважає невірними та надуманими твердження позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з метою укриття факту булінгу у школі, оскільки нею ж було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 за частиною 1 статті 184 КУпАП. Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/17921/21 від 11.01.2022 року, на підставі підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучено заяву та письмові пояснення ОСОБА_7 , письмові пояснення ОСОБА_9 , письмові пояснення ОСОБА_10 , письмові пояснення неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , пояснювальну записку неповнолітнього ОСОБА_12 , рапорт та довідку за результатами перевірки матеріалів, складеними інспектором ювінальної превенції відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області. Факт перебування ОСОБА_1 біля школи і спілкування з учнями, серед яких був його син ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , сам ОСОБА_1 не заперечив. Причиною закриття провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недостатність наданих доказів для підтвердження вини позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого саме у ст. 173 КУпАП. Тобто інспектором не додано до протоколу належних доказів для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, однак рішень щодо неправомірності дій працівника поліції судом не встановлено, так як таких не було. Також у постанові Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/17921/21 від 11.01.2022 року судом вказано, що згідно з письмовими матеріалами справи на місці події 05.10.2021 року, крім учасників розмови, були присутні неповнолітні учні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в яких відібрали пояснення працівники поліції в присутності батьків, однак без присутності соціального педагога, лікаря школи та ОСОБА_12 , в якого працівниками поліції не відібрано пояснення, пояснювальна записка останнього не взята судом до уваги. Достатніх підстав для виклику осіб ( ОСОБА_11 та ОСОБА_16 ), які були присутніми під час розмови, для розгляду справи і допиту судом не встановлено. Судом, при здійсненні оцінки наданих до протоколу доказів визначено неналежними доказами пояснення неповнолітніх ОСОБА_17 та ОСОБА_18 з причин відібрання у останніх пояснення у відсутності соціального педагога, лікаря.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 787891 від 02.11.2021 складено після об`єктивного підтвердження інформації, викладеної у зверненні гр. ОСОБА_7 . Протокол про адміністративне правопорушення є носієм фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), у даному випадку суд, встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Представник відповідача вказує, що наявність судового рішення про закриття провадження у адміністративній справі не є безумовним доказом заподіяння позивачу моральних страждань, а складений поліцейським протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням по справі. Закриття провадження у адміністративній справі здійснено у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а не у зв`язку з незаконністю його складання, як зазначає позивач. Отже, поліцейський під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача діяв відповідно до вимог Закону, будь які протиправні дії щодо позивача не вчинялись, свобода пересування позивача не обмежувалась. Також, будь-які спецзасоби стосовно позивача не застосовувались, він не був затриманий в адміністративному порядку. Слід і звернути увагу і на той факт що підставою вивчення факту вчинення хуліганських дій було звернення гр. ОСОБА_7 , що зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Івано-Франківського РУП ГУНП. Позивачем не надано відомостей про те, що він звертався із заявами про поширення ОСОБА_7 неправдивого повідомлення про хуліганські дії, яке шкодить його репутації. Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1 , а саме з твердження: «Саме з метою укриття факту булінгу у школі, інспектором сектору ювінальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо мене», таке твердження є недостовірним, хибним та не має обґрунтованих доводів, а дає підґрунтя вважати, що позивач має суб`єктивне та упереджене ставлення до працівника правоохоронних органів. Доказів того, що дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача були неправомірними та безпідставними, а також такими, що спричинили моральних страждань не надано.

За фактом складеного протоколу про адміністративне правопорушення позивачу жодним чином не завдано будь-яких з перелічених вище дій, що б встановлювали випадки відшкодування моральної шкоди за відсутності вини заподіювача. Щодо позивача не вчинялися дії, перелічені у ч. 1 ст. 1176 ЦК України, у тому числі не здійснювалися незаконні накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Оскільки у справі, яка розглядається, підставою для відшкодування шкоди позивач вважає неправомірні дії працівника поліції в частині неналежного виконання своїх службових обов`язків, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про заподіяння особі моральних страждань, адже попереду у неї є ще розгляд самої справи в межах якого і повинна бути встановлена істина. Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.01.2022 року у справі № 344/17921/21 про закриття провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності свідчить про реалізацію ним передбаченого КУпАП та Кодексом адміністративного судочинства України права на оскарження процесуальних рішень уповноваженого органу і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст. 1176 ЦК України. Доказів того, що дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача були неправомірними та безпідставними, а також такими, що спричинили моральні страждання позивачем не надано. Будь-які відомості про порушення поваги честі та гідності позивача взагалі відсутні, оскільки таких фактів взагалі не було. Також, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані, зокрема та невиключно, правові принципи презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини. Зокрема, позивачем не надано у достатній мірі відомостей, що свідчили б про причинно-наслідковий зв`язок «завдання шкоди репутації та авторитету» позивача із складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Позивачем, окрім постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.01.2022 року у справі № 344/17921/21, не надано жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість заявленого розміру відшкодування моральної шкоди заподіяння позивачу пригнічення, переживання, що його права були порушені, переживання упередженість співробітників правоохоронних органів, що викликало невдоволення, невпевненість, недовіру до правоохоронних органів, обурення в момент складання протоколу, переживання стану схвильованості, та які підтверджували б завдання шкоди його репутації та авторитету, що стало наслідком саме складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно позовні вимоги є необґрунтованими і такі, що не підлягають до задоволенню. Позивач цих обставин не довів, оскільки не надав жодних та допустимих доказів, на підтвердження пояснень про заподіяння йому працівниками поліції моральної шкоди. В справі № 344/17921/21 судом не встановлено факту порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що дало можливість говорити про моральні страждання позивача. Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні, що і є підставою для відмови у задоволенні позивних вимог. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі за безпідставністю.

Представник третьої особи - Державної казначейської служби України подала відзив на позовну заяву, у якому вказує на необґрунтваність тверджень позивача про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Позивач обґрунтовує свої вимоги винятково оціночними судженнями та не надає ані доказів заподіювання йому шкоди, ані фактичного підтвердження цього факту у встановленому законодавством порядку. На позивача не накладено адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, також у позові відсутні докази сплати позивачем штрафу, що свідчить про неможливість поширення приписів статті 1176 ЦК України та Закону про відшкодування шкоди на відповідні правовідносини. На сьогоднішній день не існує жодного судового рішення, яким би дії працівників поліції були визнані незаконними. Постановою Івано-Франківського міського суду від 11.01.2022 року у справі № 344/17921/21 провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з неналежним фіксуванням доказів для підтвердження вини позивача у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 787891 від 02.11.2021 року. Проте, даною постановою протиправність або незаконність дій посадової особи сектору ювенальної превенції відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області не встановлена. При цьому, сам факт закриття судом справи про адміністративне порушення не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідачів завдали позивачу моральної шкоди. Посадові особи органів Нацполіції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення діяли в межах повноважень, наданих Законом та КУпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. 19.06.2024 подав заяву про розгляд справи без його участі. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала позовні вимоги з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи заперечила позовні вимоги, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 02.11.2021 року інспектором сектору ювінальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області Харук Л.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 787891 за фактом того, що гр. ОСОБА_1 , 05.10.2021 року біля 15:00 години, перебуваючи на території ліцею АДРЕСА_2 , чиплявся до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс удар в область обличчя чим завдав фізичного болю, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Вищевказаний протокол адміністративне правопорушення було направлено для вирішення до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.01.2022 року у справі № 344/17921/21, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Звернувшись із цим позовом до суду, позивач зазначив, що незаконним притягненням до адміністративної відповідальності йому завдано моральних страждань, оскільки він пережив відчуття несправедливості, був пригніченим, переживав, що його права були порушені, пережив упередженість співробітників правоохоронних органів, що викликало у нього невдоволення, невпевненість, недовіру до правоохоронних органів, обурення в момент складання протоколу - пережив стан хвильованості.

Позивач вказує, що справа розглядалась більше двох місяців, тому він вимушений був витрачати свій час і приходити на судові засідання та доводити свою непричетність до вчинення будь-якого правопорушення. Крім того, завдано шкоди його репутації та авторитету, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганства створювало образ суспільно небезпечної особи.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення є носієм фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 787891 від 02.11.2021 складено уповноваженою особою - інспектором сектору ювінальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області Харук Л.Ю., на підставі інформації, викладеної у зверненні гр. ОСОБА_7 та, у відповідності до положень статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення, направлено для розгляду до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.01.2022 року у справі № 344/17921/21, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Як вбачається з постанови суду від 11.01.2022 року, провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із недостатністю наданих доказів для підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Необхідної підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб.

Як зазначено вище, закриття провадження у адміністративній справі здійснено у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а не у зв`язку з незаконністю його складання, як зазначає позивач.

При цьому не встановлено, що уповноважена особа - інспектор сектору ювінальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області Харук Л.Ю. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача діяла поза межами вимог Закону, як і не встановлено вчинення будь-яких протиправних дій стосовно позивача - свобода пересування позивача не обмежувалася, будь-які спецзасоби не застосовувались, позивач не був затриманий в адміністративному порядку.

Наявність судового рішення про закриття провадження в адміністративній справі не є безумовним доказом заподіяння позивачу моральних страждань, а складений інспектором поліції протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням по справі.

Позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача, складання протоколу про адміністративні правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративні правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 312/262/18.

При цьому суд зазначає, що презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. Тому діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування.

Відтак, право на відшкодування моральної шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування це процесуальна можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

З огляду на зазначене слід відмітити, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення особистих немайнових прав позивача, завдання шкоди його здоров`ю, душевних страждань, вимушених змін в житті, погіршення стосунків з оточуючими, а отже заподіяння йому внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди. Тобто, матеріали справи не містять доказів достатніх для доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого можна було б встановити наявність факту заподіяння позивачу працівником поліції моральної шкоди.

Факт того, що постановою суду закрито провадження в адміністративній справі, саме по собі не доводить заподіяння позивачу шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями інспектора поліції та настанням шкоди.

На переконання суду, всупереч ст. ст. 76-81 ЦПК України, позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження факту спричинення моральної шкоди, сильних душевних страждань чи інших втрат немайнового характеру, не обґрунтовано доказами розміру заподіяної шкоди та не доведено як самого факту завдання моральної шкоди, настання відповідних негативних наслідків, так і причинного зв`язку між протиправними діями інспектора сектору ювінальної превенції Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області Харук Л.Ю. та наслідками у вигляді заподіяння моральної шкоди.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів в обґрунтування позовних вимог та не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у причинному зв`язку з діями відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди, а відтак у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

При зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 23, 1173-1176 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 141, 252, 256, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 09.07.2024 року.