Справа № 766/7691/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участі секретаря Божко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Мишак Д.Е. в травні 2024 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та виділити вказаний автомобіль у власність позивача; виділити відповідачу в рахунок компенсації вартість1/2 частини транспортного засобу, а саме 564026,00 грн, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони з 28.11.2015 року перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 30.11.2023 року. В період шлюбу сторони придбали вищезазначений автомобіль, який було зареєстровано на відповідача. ОСОБА_1 постійно користується транспортним засобом, підтримує його належний стан, на її думку у відповідача відсутній інтерес до вказаного автомобіля, проте, згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. З огляду на зазначене позивач звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.05.2024 року прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.06.2024 року від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява у якій відповідач просив визнати за відповідачем право власності на спірний автомобіль з виплатою позивачу вартості автомобіля, розподілити між позивачем та відповідачем грошові кошти у розмірі 9000 доларів США.

26.06.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що більшу частину часу перебування у шлюбі з ОСОБА_1 відповідач перебував на роботі на морських суднах, у зв`язку з чим використовувати автомобіль міг тільки під час відпусток. Вказав, що кошти на придбання, обслуговування автомобіля позивачу надавав відповідач. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог та просить визнати за відповідачем право власності на спірний автомобіль з виплатою позивачу вартості автомобіля.

Ухвалою суду від 15.10.2024 року зустрічну позовну заяву повернуто за заявою представника відповідача, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі доказами.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.11.2015 року, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2023 року справа № 766/4440/23.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 від 19.12.2020 року видано на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно звіту про незалежну оцінку автомобіля від 14.05.2024 року проведеного ПП «ПКФ «Експерт», на замовлення ОСОБА_1 , вартість спірного автомобіля, придбаного сторонами становить 1128052,00 грн.

Позивачем надано акти виконаних робіт від 07.02.2023 року, 04.01.2024 року з яких убачається, що на її замовлення ТОВ «Автосаміт ЛТД» було виконано ряд робіт по обслуговуванню спірного автомобіля.

З полісів від 06.02.2023 року №ЕР-213246008 та від 07.02.2024 року №ЕР-219300482 вбачається, що між страховиком ПАТ «СК «УСГ» та страхувальником ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що уразі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності на майно, яке набуте ними в період шлюбу, що означає, що а ні дружина, а ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна.

Як убачається з матеріалів справи сторонами належність спірного автомобіля до спільної сумісної власності не оспорюється.

Таким чином, судом встановлено, що автомобіль був придбаний подружжям під час перебування у шлюбі та за спільні кошти.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

При цьому, у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 зазначено, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

До зазначеного висновку прийшов й Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 559/609/15 (провадження № 61-8033св19).

Таким чином, суд, встановивши, що автомобіль марки Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю сторін, приходить до висновку, що в даному випадку, частки подружжя у спільному майні є рівними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає (пункти 44, 45).

Велика Палата Верховного Суду у цій постанові відступила від низки висновків Верховного Суду України та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та виклала висновок про те, що якщо у справі про поділ майна подружжя не заявляється вимога про припинення права одного з подружжя на частку у спільній власності, то той з подружжя, у якого залишається неподільна річ, не зобов`язаний попередньо внести кошти на депозитний рахунок суду.

У даній справі позивач просить припинити право спільної сумісної власності подружжя на спірний автомобіль та виділити його у власність ОСОБА_1 , натомість ОСОБА_1 просила виділити в рахунок компенсації вартість частини автомобіля, ОСОБА_1 у своєму відзиві просив виділити йому спірний автомобіль, а позивачу просив виділити в рахунок компенсації вартість частини автомобіля, проте попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду жодна сторона не здійснила.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, враховуючи те, що сторони не дійшли згоди про добровільний поділ автомобіля, кожна із сторін просили припинити право спільної сумісної власності та виділити їй у власність спірний автомобіль, а грошову компенсацію у розмірі частини цього автомобіля виділити іншій стороні, при цьому ні позивач ні відповідач не внесли кошти на депозитний рахунок суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме шляхом визначення кожному із сторін по частці у праві на спірний транспортний засіб Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом позовні вимоги задоволено частково, що становить 50 % заявлених позивачем вимог, тому відшкодуванню підлягає частина сплаченого судового збору у розмірі - 5640,00 грн та частина витрат на проведення незалежної оцінки автомобіля у розмірі - 1250,00 грн.

Керуючись ст. 4,5 ,1213,19, 81,133,141, 247,258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.. ст.. 41, 51 Конституції України, ст. ст. 60,61,63,65, 70 Сімейного кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільним сумісним майном подружжя транспортний засіб Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частині за кожним на транспортний засіб Toyota Rav-4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот дев`яносто) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 12.11.2024 року.

Суддя Я.В. Шестакова