Унікальний номер справи 756/6378/22
Номер апеляційного провадження 22-з/824/1295/2024
Головуючий у суді першої інстанції К. В. Шаповалова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Додаткова постанова
16 серпня 2024 року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.
секретар судового засідання Авєлін А. О.
позивач ОСОБА_1
відповідач Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат,
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про скасування рішення засідання комісії по розгляду акту про порушення.

16 квітня 2024 року від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно відшкодування витрат понесених відповідачем на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року заяву ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про скасування рішення засідання комісії по розгляду акту про порушення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрати понесені відповідачем на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» зазначило попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на надання професійної правничої допомоги, пов`язаний із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 7 000,00 грн, та повідомило, що у порядку ч. 8 ст 141 ЦПК України остаточний розрахунок та докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у даній справі.

05.08.2024 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, понесених на правничу допомогу, та докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом справи у Київському апеляційному суді, на підтвердження чого подав акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги №308-20 від 15.04.2020.

Відповідачем ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» вказано, що на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом апеляційним судом апеляційної скарги позивача на рішення суду від 09.04.2024 відповідач поніс витрати у розмірі 7 000,00 грн, які просить покласти на позивача з урахуванням відмови у задоволенні поданої ним апеляційної скарги на рішення суду.

Так, згідно положень частин першої - третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У судове засідання апеляційного суду сторони (їх представники) не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Стороною відповідача подано до апеляційного суду заяву про розгляд справи без участі представника ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Позивач про розгляд заяви повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки - повідомлення на адресу електронної пошти, наявну у матеріалах справи, причини неявки позивач в судове засідання суду апеляційної інстанції не повідомив. Будь - яких заяв чи клопотань станом на день розгляду заяви про розподіл судових витрат до апеляційного суду від позивача не надходило.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав за можливе провести розгляд даної заяви за відсутності вказаних осіб, оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового судового рішення та скласти повне судове рішення у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини додаткової постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 14.08.2024.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи судове рішення по справі, суд апеляційної інстанції, не вирішив питання про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, а тому наявні правові підстави для ухвалення додаткового судового рішення. Так, відповідачем було зроблено заяву про понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції і у визначений законом п`яти денний строк (з дня прийняття у справі постанови) було подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Статтею 29 Закону №5076-VIвизначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно зі статтею 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як убачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу позивача на рішення суду ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» просило покласти на позивача витрати на правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції.

До закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції представником ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» Кирищуком В. П. було зроблено відповідну заяву про надання доказів щодо понесених стороною відповідача судових витрат на правничу допомогу.

У встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України строк ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» подано відповідні докази на підтвердження розміру понесених Товариством витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що правова допомога ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у цій справі надавалась адвокатом Халимоном С. В. та адвокатом Кирищуком В. П. на підставі договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020, укладеним з АО «Перший радник», довіреностей від 13.03.2023 №64/2023 та від 25.01.2024 №20/2024, свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до акту надання послуг за довогором про надання правої допомоги №308-20 від 15.04.2020 надано наступні послуги: адвокатом Халимон С. В. роз`ясненно клієнту правову позицію по судовій справі та узгоджено її з клієнтом, підготовлено формування та подано відзив на апеляційну скаргу по справі №756/6378/22, адвокат Кирищук В. П. брав участь у судовому засіданні 31.07.2024 у цій справі, підготовив формування та подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду. Фіксована вартість наданих послуг на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Отже, заявник в установлені законом строки надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартості.

Визначаючи розмір витрат на правову допомогу понесених ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у суді апеляційної інстанції у зв`язку із переглядом судового рішення від 09.04.2024 за апеляційною скаргою позивача у цій справі у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

ОСОБА_1 , будучи обізнаним про намір ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відшкодувати судові витрати, будь - яких заяв, клопотань, заперечень щодо покладення на нього витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи апеляційним судом, чи їх розміру не подав.

Водночас колегія суддів враховує, що суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може зменшити витрати на професійну правову допомогу частково або відмовити в їх стягненні повністю.

Ураховуючи надані заявником докази да ту обставину, що постановою Київського апеляційного суду від 31.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року залишено без змін, колегія суддів погоджується, що існують підстави для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у суді апеляційної інстанції.

Тому, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвокатів зі складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції, у розмірі 3 000,00 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, що відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (1, адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня прийняття додаткової постанови.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна