ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 685/427/24

Провадження № 22-ц/4820/1484/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2024 року, суддя Самойлович А.П., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 18208,14 грн. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказало, що між позикодавцем АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №.

Згідно з договором факторингу від 28 червня 2023 року №28/06/23, до позивача перейшло право вимоги за даним кредитним договором про стягнення заборгованості за сумою боргу по тілу в розмірі 11000 грн., за відсотками в сумі 7208,14 грн., яку відповідач позивачу не сплатив.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20.05.2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 7258,86 грн. заборгованості за кредитним договором №, укладеним 25.02.2021 року між позикодавцем АТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_1 , яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7258,86 грн. та заборгованості за процентами в сумі 0,30 грн. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження здійснення ним оплати на погашення кредиту, разом з тим ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало доказів на підтвердження обставин щодо надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 11000грн., не обґрунтовано розміру процентів в сумі 7208,14 грн. з наданням відповідних розрахунків заборгованості та посиланням на пункти кредитного договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ним сплачувалися кошти на погашення кредиту, квитанції з оплати яких він долучив до апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначило, що надані ОСОБА_1 докази сплати кредиту є неналежними, оскільки не підтверджують сплату заборгованості саме по кредитному договору, який є предметом розгляду у даній справі.

Розгляд справи апеляційним судом проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25.02.2021 року між АТ «ОТП банк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №, на виконання якого кредитодавцем в той же день було надано позичальнику кредит в сумі 7258,56 грн. шляхом перерахування частини коштів в сумі 6097,50 грн. на рахунок ТОВ «САВ-дістрібьюшн», в якого відповідачем було придбано мобільний телефон, 670 грн. на оплату комісійної винагороди за видачу кредиту та 490 грн. на сплату додаткових послуг банку.

У п. 2 договору зафіксовано домовленість сторін про те, що протягом його дії для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.

ОСОБА_1 , відповідно до графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору, зобов`язаний був до 25.11.2021 року щомісяця вносити на погашення кредиту ануїтетні платежі по 807 грн., відповідно до встановленого графіку. Кожний платіж складався з частини погашення заборгованості по кредиту та відсотків за користування ним у конкретно визначених сумах у кожному місяці.

За цим графіком, за період користування кредитом позивальник зобов`язаний був сплатити банку 7258,86 грн., з яких 7258,56 грн. на погашення кредиту та 0,30 грн. на оплату процентів за користування ними.

Згідно з договором факторингу від 28.06.2023 року №28/06/23, право вимоги за кредитним договором № перейшло від АТ «ОТП банк» до ТОВ ФК «ЄАПБ».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21, п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Як вбачається зі змісту договору кредиту №, укладеного 25.02.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 та договору факторингу №28/06/23 року від 28.06.2023 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк» виник борг у розмірі 7258,86 грн., з яких 7258,56 грн. на погашення кредиту та 0,30 грн. на оплату процентів за користування ними, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, зокрема, розмір заборгованості, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено заборгованість у більшому розмірі, ніж зазначений у графіку платежів та розрахунків, який є додатком до договору кредиту №, укладеного 25.02.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 6 ст. 367 ЦПК України).

Колегія суддів не приймає до уваги долучені до апеляційної скарги квитанції про сплату ОСОБА_1 платежів за кредитним договором, укладеним із АТ «ОТП Банк», оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи судом, не надав до суду першої інстанції відповідних доказів, не навів доводів та не надав доказів на підтвердження об`єктивної неможливості подати вказані докази до суду першої інстанції.

Крім того, як слушно зауважив позивач у відзиві на апеляційну скаргу, у вищевказаних квитанціях, у графі «призначення платежу», зазначено реквізити кредитного договору, які є відмінними від реквізитів договору, який є предметом розгляду у даній справі.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги та відсутності правових підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова