УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 557/1226/23

провадження № 61-2354сво24

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андрієнко Ірини Вікторівни на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 січня 2024 року про зупинення провадження у справі, постановлену колегією суддів у складі: Ковальчук Н. М., Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів.

Позивач вказує, що рішенням Гощанського районного суду від 04 вересня 2013 року було позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 та стягнуто аліменти в розмірі по 50 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Гощанського районного суду від 13 грудня 2018 року було змінено стягнення розміру аліментів з відповідача на стягнення в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову, позивач вказує, що майновий стан відповідачки змінився, а в липні 2023 року дитина отримала важкий перелом руки, а саме закритий перелом обох кісток правого передпліччя зі зміщенням, у зв`язку з чим потребувала операційного втручання та тривалого лікування, на підтвердження чого додає квитанції про оплату набору імплантів для остеосинтезу.

Відповідачка не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу дитині.

З часу ухвалення рішення про призначення аліментів від 13 грудня 2018 року розміри витрат на повноцінне утримання дитини значно зріс - придбання їжі, одягу, взуття, канцтоварів забезпечення харчування в школі, гігієнічні потреби дітей все це потребує чималих коштів при постійному зростанні цін на все.

Позивач піклується, щоб дитина мала все необхідне для його харчування, виховання та розвитку, самостійно забезпечує потреби дитини, які з віком зростають.

Тому, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини відповідно до статті 183 СК України, якою визначено, що аліменти присуджуються на одну дитину в розмірі 1/4 доходу платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

23 листопада 2023 року Гощанський районний суд Рівненської області ухвалив рішення, згідно з яким позов задовольнив: змінив спосіб стягнення аліментів, встановлений у заочному рішенні цього суду від 13 лютого 2018 року у справі № 555/430/18; стягнув з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідачки щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнув із відповідачки на користь держави 1 073,60 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи інтереси дитини сторін по справі, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, те що відповідачка, яка, будучи працездатною особою, та відповідно до наданої інформації на запит Гощанського ВДВС У Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від Державної податкової служби України, № 173742203 від 06 вересня 2023 року, встановлено, що ОСОБА_2 за 2-ий квартал 2023 року має постійний дохід, суд вважає, що відповідачка спроможна сплачувати аліменти.

За таких обставин, місцевий суд враховуючи вимоги статті 183 СК України, вважав за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатніми для забезпечення розвитку дитини.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

17 січня 2024 року Рівненський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою зупинив провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦК України до припинення перебування відповідачки у складі Збройних Сил України або інших утворень відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Мотивував тим, що відповідачка є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, перебуває в районі виконання бойових завдань на території України з метою забезпечення національної безпеки і оборони України.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У лютому 2024 року адвокат Андрієнко І. В. в інтересах позивача сформував в системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 5723/0/220-23 від 19 лютого 2024 року), у якій просить скасувати ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 січня 2024 року, спрямувати справу до апеляційної інстанції для продовження розгляду, стягнути з відповідачки 6 000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Касаційна скарга мотивована тим, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням особи у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу. Інші докази (довідки, листи з військової частини) є недостатніми (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22)). Відповідачка такого наказу до клопотання про зупинення провадження у справі не додала.

Довідка форми 5 і витяг з наказу командира військової частини не підтверджують наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22)).

Застосування формального підходу до вирішення питання про зупинення провадження у справі може мати наслідком порушення права особи на справедливий суд, елементом якого є реальний та ефективний доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 452/1872/20 (провадження № 61-17807св21) зазначив, що, «зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи».

Апеляційний суд не звернув увагу, що у наданому відповідачкою витягу з наказу від 19 грудня 2023 року № 358 є лише інформація про її прибуття у район розташування населеного пункту Костянтинівка Краматорського району Донецької області та немає підстави для знаходження там. Такими підставами можуть бути як участь у виконанні бойових завдань, так і направлення у відрядження на декілька днів. Посада, яку займає відповідачка, передбачає роботу з документами, а не участь у виконанні бойових завдань.

Суд апеляційної інстанції проігнорував те, що подане 9 січня 2024 року клопотання про зупинення провадження у справі відповідачка підписала особисто. Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції вона не знаходилась у районі виконання бойових завдань.

Розглядаючи питання щодо зупинення провадження у справах про стягнення аліментів, суди мають застосовувати міжнародно-правові акти, які мають вищу юридичну силу, ніж закон.

Існує протилежна судова практика щодо застосування зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у справах про зміну розміру та способу стягнення аліментів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22). Також немає висновку Верховного Суду щодо застосування припису пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у контексті дотримання права особи на розумний строк розгляду справи для забезпечення найкращих інтересів дитини.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У березні 2024 року ОСОБА_4 в інтересах відповідачки сформував в системі «Електронний суд» відзив на касаційну скаргу (вх. № 10718/0/220-24 від 28 березня 2024 року, у якому просить зазначену вище касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду про зупинення провадження у справі - без змін.

Зазначає, що встановивши, що відповідачка є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, перебуває в районі виконання бойових завдань на території України з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України. При цьому в обґрунтування своїх висновків апеляційний суд правильно зазначив, що предметом даного спору є вимога про зміну розміру та способу стягнення аліментів, тобто суд не вирішує питання стягнення аліментів вперше, відтак відповідне утримання, яке визначене судовим рішенням та на яке мають права діти та той із подружжя з ким вони проживають, відповідачка надає.

Також зазначає, що у договорі про надання правової допомоги не визначений порядок обчислення гонорару та цін на послуги адвоката позивача. Останній не надав розрахунку й акту виконаних робіт на підтвердження обсягу виконаних адвокатом робіт. Відсутні належні докази оплати рахунку від 22 січня 2024 року. Тому у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. Крім того, заявлений розмір витрат, зважаючи на складність справи, є завищеним у порівнянні з ринковими цінами. Тому ці витрати слід зменшити до 1 000,00 грн.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із Рівненського апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2024 року зазначену справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня року справу № 557/1226/23 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду Верховним Судом у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Мотиви передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Ухвала суду касаційної інстанції про передачу справи на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду мотивована наявністю протилежної судової практики щодо застосування зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у справах про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Передання справи на об`єднану палату на підставі зазначеного припису ЦПК України необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики у палатах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, які у справа, в яких пріоритетом є найкраще забезпечення інтересів дитини, неоднаково тлумачать і застосовують положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України щодо обов`язку суду зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Неоднаковий підхід до тлумачення та застосування зазначеного припису не сприяє передбачуваності у вирішенні судами першої й апеляційної інстанцій за подібних спірних правовідносин питання про зупинення провадження у відповідних справах.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 виснував, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21 звернув увагу на те, що для застосування припису пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України слід врахувати, чи представляє військовослужбовець свої інтереси у судах першої й апеляційної інстанцій особисто (пункт 54 постанови), а також, чи не порушуватиме зупинення провадження у справі найкращі інтереси дитини (пункти 57-61 постанови).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду підтримує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульовану у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21. Вважає, що передбачений у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Натомість іншого підходу дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22, на яку звернув увагу позивач у касаційній скарзі.

За обставинами тієї справи мати неповнолітніх дітей звернулася із позовом до їхнього батька про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Обґрунтувала так:

- під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє синів, які після його розірвання проживають із нею;

- розмір отриманих аліментів, встановлений судом у 2018 році, не покриває всіх витрат, пов`язаних із утриманням дітей;

- оскільки відповідач приєднався до лав Збройних Сил України, є військовослужбовцем, отримує систематичний високий дохід, то має можливість допомагати матеріально синам у більшому розмірі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22 залишив без змін ухвалу апеляційного суду про зупинення провадження у справі. Мотивував так: суд зобов`язаний зупинити провадження у справі згідно з підставами, передбаченими у частині першій статті 251 ЦПК України; предметом спору є вимога про зміну розміру та способу стягнення аліментів, тобто суд не вирішує питання про стягнення аліментів вперше, а тому відповідне утримання, яке визначив суд, і на яке мають право діти та той із подружжя, з ким вони проживають, відповідач надає.

Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважала, за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22, за змістом якого імперативність припису пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України на предмет спору, який не стосується стягнення аліментів вперше, переважають над принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, суд має врахувати, зокрема, те, чим мав відповідач можливість висловитися щодо позовних вимог, чи користується правовою допомогою під час судового провадження, чи є належні докази того, що військова частина переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали касаційної скарги та мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2024 року, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне повернути зазначену справу колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Тлумачення наведеної норми процесуального права свідчить про те, що на розгляд об`єднаної палати може бути передана справа, якщо в аналогічній (подібній) справі викладено інший висновок щодо застосування норми права. Подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за їхніми елементами: суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин).

Ухвала суду касаційної інстанції про передачу справи на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду мотивована наявністю протилежної судової практики щодо застосування зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у справах про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у цій справі відсутній предмет (об`єкт) для розгляду справи об`єднаною палатою, оскільки Верховний Суд в іншій аналогічній (тотожній) справі не викладав висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з відсутністю предмета (об`єкта) для перегляду.

Керуючись статтями 403, 404, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Повернути справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 січня 2024 року про зупинення провадження у справі, на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. І. Грушицький
Б. І. Гулько
В. І. Крат
Д. Д. Луспеник
Є. В. Синельников
І. М. Фаловська