Справа №297/3264/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Іванчовій І.С., з участю позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Берегівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Берегівської міської ради, про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів утримання останнього в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2015 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано, та визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 разом з ним, тобто їх батьком. Вказаним рішенням суду також було встановлено, що з березня 2015 року він проживає разом з дітьми окремо від колишньої дружини. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 21.06.2024 вказане рішення суду роз`яснено таким чином, що він, будучи батьком неповнолітніх дітей, самостійно виховує та утримує їх без участі матері. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачкою та розлучення, діти залишились проживати разом з ним, і з того часу перебувають у нього на вихованні та на його повному утриманні. Він утримує та виховує дітей, докладає всіх можливих зусиль для забезпечення матеріального благополуччя та гармонійного, фізичного розумового, духовного, моральногоо і соціального розвитку дітей. Відповідачка фактично самоусунулася від виконання обов`язків по утриманню та вихованню власних дітей. Вона не спілкується з дітьми та жодним чином не цікавиться їхнім життям, внаслідок чого діти протягом тривалого періоду позбавлені уваги та турботи з боку матері, її піклування про їх здоров`я, духовний, фізичний та моральний розвиток. Зважаючи на те, що відповідачка, будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 ухиляється від виховання власної дитини, не піклується про її здоров`я, не бере жодної участі у вихованні дитини та її утриманні, вважає, що вона повинна бути позбавлена батьківських прав, та для матеріального забезпечення свого сина, повинна спачувати аліменти, так як утримання дитини є її обов`язком.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснив, що перебував в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4 .. За час шлюбу в них народилося двоє дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вже є повнолітнім, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Берегівського районного суду, яким їх шлюб з відповідачкою розірвано, було також визначено місце проживання дітей разом з ним. З моменту припинення шлюбних відносин з відповідачкою, діти залишились проживати разом з ним. На даний час неповнолітній син ОСОБА_5 перебуває у нього на вихованні та на його повному утриманні. Він утримує та виховує сина самостійно. Для належного виховання, утримання та забезпечення дитини він має всі необхідні можливості. Відповідачка фактично самоусунулася від виконання обов`язків по утриманню та вихованню власної дитини. Вона не спілкується з сином, та жодним чином не цікавиться його життям, внаслідок чого дитина протягом тривалого періоду позбавлена уваги та турботи з боку матері. Остання не піклується про здоров`я дитини, духовний, фізичний та моральний розвиток. Просив позовов задоволити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Берегівської міської ради Бурдига Л.О. в судовому засіданні не заперечила проти даного позову та ствердила, що як встановлено, ОСОБА_4 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 самоусунулася від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Вихованням та утриманням дитини займається виключно батько. З 2015 року відповідачка свідомо не бажає приймати участь у вихованні дитини, нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, та сама ж не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Ствердила, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньгого сина ОСОБА_5 .. Проти задоволення позову не заперечила.

Відповідачка ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву від 21.10.2024, згідно якої просила справу розглянути без її участі (а.с. 39, 45).

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком останнього є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2008 року (а.с. 12).

Так, рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 26 травня 2001 року у виконавчому комітеті Яношівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, актовий запис №2, розірвано. Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з їх батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15-16).

Рішення суду набрало законної сили 18 серпня 2015 року, та в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Вказаним рішенням суду було встановлено, що малолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом з батьком ОСОБА_1 , який їх самостійно виховує та утримує (а.с. 15-16).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2024 року, вказане рішення суду було роз`яснено наступним чином.

Так, визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з їх батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , означає те, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та утримує дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері (а.с. 17-19).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 2 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Так, при ухваленні даного рішення суд враховує доводи позивача, які знайшли своє підтвердення в ході судового розгляду справи, про те, що він, будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_5 самостійно виховує та утримує його без участі матері, так як остання не спілкується з дітьми та жодним чином не цікавиться їхнім життям, внаслідок чого діти протягом тривалого періоду позбавлені уваги та турботи з боку матері, та піклування про їх здоров`я, духовний, фізичний та моральний розвиток.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Берегівської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав за вих. №03-17/904 від 21 жовтня 2024 року, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 .. Вихованням та утриманням дитини займається батько. З 2015 року, мати дитини ОСОБА_4 свідомо не бажає приймати участь в утриманні та вихованні свого неповнолітнього сина. Фізичним та духовним розвитком своєї дитини, її психічним та емоційним станом така не цікавиться. Про свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 мати ніяким чином не піклується, морально та матеріально його не підтримує, тобто свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обоб`язків. Разом з тим, остання не заперечує щодо позбавлення її батьківськх прав. А тому, орган опіки та піклування виконавчого комітету Берегівської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40-41).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не турбується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не забезпечує її матеріально, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст. 166 ЦПК України).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2024 року встановлений у розмірі

3196 гривні, тобто мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2024 року становить 1 598 грн..

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, та відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька дитини, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Також, суд враховує, що відповідачка відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги позивача не надала.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору в частині стягнення аліментів, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь держави судовий збір в розмірі 1211, 20 грн..

Керуючись ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII, ст. ст.150, 164, 180-182, 184, 243, 244 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

рішив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 в користь держави 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олександр ФЕЙІР