Справа № 473/2979/24
УХВАЛА

іменем України

"20" серпня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Лузан Л.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лузан Людмили Вікторівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зобов`язання звільнити нерухоме майно,

встановив

31 травня 2024 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила усунути перешкоди в здійсненні права власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю, магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0266 га за цією ж адресою шляхом зобов`язання відповідачів звільнити вказане нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка ОСОБА_2 є власницею вищевказаного нерухомого майна, відповідно до свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 681 та 682, виданих 26 червня 2023 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. (попередній власник майна ОСОБА_4 ). Проте, відповідачі не бажають звільнити належне позивачці майно та обмежують її в здійсненні права власності на нього, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Автоматизованою системою документообігу розгляд даної справи розподілено на суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 червня 2024 року було задоволено заяву про самовідвід судді Ротар М.М., обумовлена справа згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначена до провадження судді Лузан. Л.В.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області в складі судді Лузан Л.В. від 10 червня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

19 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 (представниця відповідачки ОСОБА_3 ) (зареєстрована в системі «Електронний суд» 16 серпня 2024 року) про відвід судді Лузан Л.В. у вищевказаній цивільній справі. Заява обґрунтована наявністю обставин, що викликають сумнів у неупередженості судді, оскільки в проваджені судді Лузан Л.В. перебували цивільні справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики (справа № 473/995/18), про стягнення коштів на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України (справи № 473/3722/21, № 473/2697/23), за скаргою ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. (справа № 473/995/18), по якім ухвалені рішення та в порядку виконання яких були відкриті виконавчі провадження, та звернуто стягнення на майно, що перебувало в спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 7-9, 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Суд відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України вважав можливим вирішити питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи обґрунтованість заяви про відвід, суд виходить з наступного.

Як зазначалося вище, суддя підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, встановлених, зокрема, п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Метою відводу судді є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про зацікавленість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді, до яких, зокрема, належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. З суб`єктивного погляду суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Разом з тим, як неодноразово наголошував Верховний Суд, істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи ч.4 ст. 39 ЦПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Як встановлено, раніше в провадженні судді Лузан Л.В. перебували:

- цивільна справа № 473/995/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, укладеного між сторонами 18 грудня 2014 року; згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково; за наслідками перегляду рішення суду в апеляційному та касаційному порядку вказане рішення залишено без змін (постанова Миколаївського апеляційного суду від 23 березня 2021 року, постанова Верховного Суду від 10 серпня 2021 року);

- цивільна справа № 473/3722/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів (в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України); згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково; рішення ніким не оскаржувалось та набрало законної сили 22 березня 2022 року;

- цивільна справа № 473/2697/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів (в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України); згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені; постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року рішення суду в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат скасовано, в іншій частині залишено без змін;

- скарга ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., подана в межах цивільної справи № 473/995/18; згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2021 року в задоволенні скарги було відмовлено; ухвала ніким не оскаржувалась та набрала законної сили 16 грудня 2021 року.

В травні 2024 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила усунути перешкоди в здійсненні права власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю, магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0266 га за цією ж адресою шляхом зобов`язання відповідачів звільнити вказане нерухоме майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка ОСОБА_2 зазначала, що вона є власницею вищевказаного нерухомого майна, відповідно до свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 681 та 682, виданих 26 червня 2023 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. (попередній власник майна ОСОБА_4 ). Проте, відповідачі не бажають звільнити належне позивачці майно, що обмежує її в здійсненні права власності на нього.

Підставою вказаного позову є обставини, які є відмінними від фактичних обставин, встановлених судом щодо раніше розглянутих позовів, скарги.

При цьому, всі юридично значущі факти, які визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень учасників справи та норм матеріального права, а відтак алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не може бути підставою для відводу та не є і не може викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді.

Жодних об`єктивних та належних доказів наявності обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді Лузан Л.В. при здійсненні правосуддя в розумінні ст.36 ЦПК України в ході розгляду даної справи не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст.ст.36,37, 39,40,258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Лузан Людмили Вікторівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зобов`язання звільнити нерухоме майно.

Заяву ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року про відвід судді Лузан Людмили Вікторівни передати до канцелярії суду для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді для розгляду заяви про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Лузан