Провадження №2/712/620/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад вимог позивача

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №1955645 від 25.05.2021 у сумі 19 680,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 6 000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами у сумі 13 680,00 грн., та витрати на сплату судового збору в сумі 2 684,00 грн.

У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1955645 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором. 25.05.2021 ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у сумі 6 000,00 грн. строком на 30 днів або до повного виконання зобов`язання, зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, до ОСОБА_1 . Згідно розрахунку заборгованості станом на 19.02.2021 загальний розмір заборгованості становить 19 680,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 6 000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 13 680,00 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача

21 листопада 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

У обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачем, у порушення норм статей 95, 100 ЦПК України, до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, оскільки позивачем не надано суду оригінал та/або належним чином засвідчену копію кредитного договору №1955645, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем в електронній формі.

29 листопада 2023 року від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, в яких вона зазначила, що належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон). Згідно із вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивач стверджує про те, що факт отримання коштів позичальником підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за №2643 від 18.08.2023, відповідно до якого на картковий рахунок відповідача було перераховано кошти в сумі 5 600,00 гри, за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 ...», що, на думку позивача, являється доказом видачі кредитних коштів, стверджуючи при цьому, що первісним кредитором за кредитним договором, який нібито надав відповідачу грошові кошти в сумі 6 000,00 гри, і правонаступником якого є Позивач, є ТОВ «Лінеура Україна».

При цьому, як вбачається з доданої до позовної заяви копії листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за №2643_11 від 18.08.2023, яка у встановленому порядку не засвідчена належним чином, за змістом якого: по-перше, неможливо встановити адресата (кому даний лист адресовано), по-друге, у даному листі зазначено, що «відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 було перераховано кошти неплатіжну картку клієнта:...., призначення платежу: «Зачисление» 6000 грн на карту».

Натомість, вимогами ч. 2 ст. 9 Закону встановлено, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що належним доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Ураховуючи ту обставину, що надані позивачем докази за вказаним кредитним договором не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, позивач, на думку відповідача, не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку. Відтак, позивачем не надано жодних належних доказів перерахування коштів на рахунок відповідача за кредитним договором №1955645 від 25.05.2021.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів у заявленому позивачем розмірі або виконання первинним кредитором умов укладеного кредитного договору, а саме правових підстав та факту здійснення платежів, передбачених його умовами.

При цьому, створені позивачем та первинним кредитором документи, які містять інформацію про розмір заборгованості відповідача, не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операцій в її інтересах.

За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у заявленому розмірі.

Відповідь позивача на відзив відповідача

28 листопада 2023 року від представника позивача надійшло заперечення на відзив, до якого додано копію кредитного договору № 1859113 від 28.04.2021, копію паспорту споживчого кредиту до кредитного договору, копію додатку № 1 до договору № 1859113 від 28.04.2021.

У запереченні на відзив, позивач зазначив, що указані додатки подані представником позивача через систему ЄСІТС, а отже підписані електронно-цифровим підписом представником позивача, а тому такі доказі вважаються завірені належним чином. Також у вказаному запереченні представник позивача посилається на те, що відповідачем у відзиві не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором та факт отримання кредитних коштів, що, свою чергу, слід розцінювати як визнання суми заборгованості в повному обсязі.

Заяви та клопотання учасників

06 грудня 2023 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, яке містить у собі обґрунтування аналогічне додатковим поясненням відповідача від 29.11.2023.

17 січня 2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 29 листопада 2023 року.

29 листопада 2023 року судове засідання відкладено на 16 січня 2024 року за клопотанням відповідача.

Відповідач до судового засідання не прибула, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд ухвалив розглянути справи без участі сторін на підставі наявних документів.

Фактичні обставини, встановлені судом

25.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 1955645 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Згідно п. 1.2 договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 6 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 договору встановлено строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Пунктом 1.4.2 договору передбачені умови застосування зниженої процентної ставки 0,01% в день.

Так, якщо Клієнт у межах строку, визначеного в п. 1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.3 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Клієнта лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором.

Якщо Клієнт є учасником Програми лояльності - розмір зниженої процентної ставки, зазначений в Договорі, має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі.

Якщо Клієнт не є учасником Програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, з зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для Клієнта.

Згідно п. 1.5 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24 079,41% річних (п. 1.5.1 договору); за зниженою ставкою 3,71% річних (п. 1.5.2 договору).

Пунктом 1.6 договору визначено орієнтовну загальну вартість кредиту, яка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 9 420,00 грн. (п. 1.6.1 договору); за зниженою ставкою 6 018,00 грн. (п. 1.6.2 договору).

У п. 2.1. договору зазначено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

У розділі 4 договору визначено порядок продовження строку користування кредитом.

Згідно п. 4.1.2 договору пропозиція (оферта) Клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ КРЕДИТ/ПРОДОВЖИТИ КРЕДИТ» в Особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява Клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою.

Відповідно до п. 4.2.2 договору клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії, Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів.

У випадку автопролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 Договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну-адресу Клієнта та/або CMC- повідомлення на номер телефону, вказані в розділі 10 цього Договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація відображається також в Особистому кабінеті (п. 4.2.4 договору).

Загальна кількість атовпролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3 Договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав (п. 4.2.5 договору).

Згідно п. 4.2.8 договору продовження строку користування кредитом є неможливим (не відбувається) відповідно до п. 4.2.5 Договору, а також, якщо Товариство відступило право вимоги за Договором третій особі.

У п. 5.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів.

У випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом за ініціативою Клієнта, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, що вказано в Додатковому договорі та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку, зазначеному в п. 5.1.1 Договору).

У випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період автопролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку визначеного в п. 5.1.1 Договору).

У додатку № 1 до договору № 1955645 від 25.05.2021 відображено загальну вартість кредиту, яка становить 6 018,00 грн. у випадку дотримання умов для застосування зниженої процентної ставки. Уразі порушення умов реальна річна процентна ставка складе 24 079,41% річних, вартість кредиту становитиме 9 420,00 грн., з яких 3 420,00 проценти за користування кредитом.

З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2643_11 від 18.08.2023 вбачається, що 25.05.2021 20:21:04 було перераховано 6 000,00 грн. на картку НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 91078723.

24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (фактор) укладено договір факторингу № 02-24122001, згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступає ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

Згідно п. 6.2.3 договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2 договору.

Відповідно до п. 7.2 договору фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п. 7.1 договору факторингу (2 770 911,15 грн.), на вказаний у реквізитах цього договору рахунок, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.

Платіжними інструкціями № 1696 від 24.12.2021, № 1697 від 28.12.2021, № 453 від 28.12.2021 підтверджується оплата ціни вимоги згідно п. 7.1. договору факторингу.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 24.12.2021 загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором № 1955645 від 25.05.2021 складає 19 680,00 грн., з яких тіло кредиту у сумі 6 000,00 грн., проценти за користування кредитом у сумі 13 680 грн., нараховані за період з 25.05.2021 по 26.10.2021.

Норми права, які застосував суд. Оцінка суду

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Матеріалами справи підтверджується надання первісним кредитором грошових коштів відповідачу, протилежного відповідачем не спростовано. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення заборгованості за укладеним нею кредитним договором.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем належними та допустими доказами доведено існування заборгованості у сумі 6000 грн., яка підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке.

Як вбачається з розрахунку заборгованості позивачем нараховані відсотки за зниженою процентною ставкою з 25.05.2021 по 23.06.2021 у сумі 18 грн., які було сплачено 27.06.2021, та за стандартною процентною ставкою з 28.06.2021 по 26.10.2022 у сумі 13 680,00 грн.

Пролонгований строк дії кредиту становить 120 днів, отже позивач має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).

Суд зазначає, що нарахування позивачем відсотків у період з 25.05.2021 по 26.10.2021 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку автопролонгації, передбаченого п. 4.2.5 Договору, тобто за межами строку кредитування.

Тому з відповідача підлягають стягненню відсотки у сумі 9 690,00 грн., нараховані з 25.05.2021 по 21.09.2021.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1955645 від 25.05.2021 у сумі 15 690,00 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту у сумі 6 000 грн., з заборгованості з відсотків у сумі 9 690 грн. за період з 25.05.2021 по 21.09.2021.

У решті позовних вимог слід відмовити.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві та доповненні до відзиву, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Законодавство визначає «електронним доказом» інформацію в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи в тому числі текстові документи, в електронній формі. Відтак, якщо документ в електронній формі містить важливі дані, що можуть розкрити обставини справи, а також є допустимим та прийнятним з точки зору форми та змісту, то такий документ може бути визнаний електронним доказом та прийнятий судом.

У свою чергу процесуальний закон оперує трьома поняттями «оригінал», «електронна копія» та «письмова копія» електронного доказу коли мова йде про подачу їх до суду, однак, не містить визначення цих понять.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» тлумачить «оригінал електронного документа» як електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним чи прирівняним до власноручного підписом автора. У випадку, коли автор створює ідентичні за інформацією та реквізитами електронні документи або коли надсилає електронний документ кільком адресатам чи зберігає його на кількох носіях, то усі вони є оригіналами та мають однакову юридичну силу.

З вищезазначеного слідує, що «оригіналом електронного доказу» є примірник електронного документа, в електронній формі, які створені електронними засобами та мають візуальну форму, що дає змогу відобразити дані, які вони містять та які є значущими для правильного тлумачення обставин справи, електронними засобами або на папері у формі, придатній для сприйняття їхнього змісту людиною.

Щодо посилання відповідача на відсутність протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Водночас електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Тобто - це пароль, який надійшов на телефон відповідачу, за допомогою якого останній отримав доступ до ресурсу позивача, в результаті чого був підписаний кредитний договір №1955645 від 25.05.2021 як того вимагає чинне законодавство.

Зазначені обставини законності підписання кредитного договору у вигляді електронного підпису одноразовим ідентифікатором викладені у судовій практиці Верховного Суду у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21) Постанова від 14 червня 2022 року, у справі №524/5556/19 (провадження № 61- 16243 св 20) Постанова від 12 січня 2021 року, по справі №640/7029/19 (провадження №К/9901/35352/19) Постанова від 09 лютого 2023 року

Судові витрати

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 139,68 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість у сумі 15690 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто гривень), яка складається з заборгованості за сумою кредиту у сумі 6000 грн., з заборгованості з відсотків у сумі 9690 грн., судовий збір у сумі 2139 грн. 68 коп. (дві тисячі сто тридцять дев`ять гривень шістдесят вісім копійок).

У решті позовних вимог відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», місце знаходження за адресою: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 29.01.2024 (з урахуванням перебування головуючого на лікарняному до 26.01.2024 включно, 27.01.2024, 28.01.2024 вихідні дні).

Суддя: О.С. Стеценко