КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Ящук Т.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної казначейської служби України, яка подана представником ОСОБА_1 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Варіо Агро», Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2024 року, повний текст складено 24 вересня 2024 року, стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди в розмірі 12 233грн., яка складається з оплати послуги евакуації в розмірі 10 300 грн., оплати вартості зберігання транспортного засобу на штраф майданчику з 11.08.2022 по 18.08.2022 в розмірі 840 грн.; з 18.08.2022 по 03.10.2022 в розмірі 940 грн. (плата за надання послуги з переказу 25 грн. 00 коп.).

Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» на користь ОСОБА_2 , суму сплаченого судового збору в сумі 3758, 60 грн.

Не погоджуючись з рішенням, 16 жовтня 2024 року представник Державної казначейської служби України - Жилін О.Ф. надіслав засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду.

17 жовтня 2024 року витребувано з Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали цивільної справи № 369/16871/23, які надійшли до суду апеляційної інстанції 31 жовтня 2024 року.

Апеляційна скарга подана з порушенням вимог ст. 356 ЦПК України, оскільки до апеляційної скарги не надано документів, що підтверджують сплату судового збору (п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України).

В апеляційній скарзі представник скаржникапросить звільнити від сплати судового збору, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням повністю задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення на його користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди, шляхом стягнення вищевказаної шкоди з Державного бюджету України.

Звертає увагу суду на те, що позивач не пред`являв позов безпосередньо до ДКС України, а за власним переконанням та відповідно до ст. 56 Конституції України визначив відповідачем Державу Україна, при тому, що ДКС України є виключно представником держави у відповідній справі, а відповідно до ст.2 Закону України «Про судовий збір» держава не є платником судового збору, також не може бути покладено обов`язок щодо сплати судового збору на учасника процесу без статусу юридичної особи.

Зазначає, що згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди.

Вважає, що оскільки позивачем за подання позовної заяви судовий збір не сплачувався, то не підлягає сплаті судовий збір при поданні апеляційної скарги на рішення суду.

Однак доводи представника скаржника не дають підстав для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки посилання представника відповідача на те, що позов фактично заявлено до Держави Україна, а відповідно до ст.2 Закону України «Про судовий збір» держава не є платником судового збору, також не може бути покладено обов`язок щодо сплати судового збору на учасника процесу без статусу юридичної особи, є безпідставним.

Відповідно до положень ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

У ч. 4 ст. 58 ЦПК України зазначено, що держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно пункту 18 «Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження положень про територіальні органи Державної казначейської служби України» від 12 жовтня 2011 року №128 Головне управління Казначейства є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в установах Казначейства та банках.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір не сплачується саме позивачем - особою, що звертається з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної їй незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів, визначених п. 13 ч. 2 цієї статті.

Оскільки Державна казначейська служба України не є позивачем в даній справі та не є особою, якій завдано шкоду незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень, має статус юридичної особи, тому відповідно є платником судового збору.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, розмір судового збору за подання апеляційної скарги повинен становити (3758,60 х 150%) х 0,8 = 4510, 32 грн.

Тому, скаржник повинен сплатити судовий збір в розмірі 4510,32 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: отримувач коштів: ГУК у Солом.р-ні/Соломян.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача: UA0026010, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

Крім того, до апеляційної скарги не додано документів, що посвідчують повноваження підписанта на самопредставництво юридичної особи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звернутися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) вказано, що з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

З додатків до апеляційної скарги вбачається, що на підтвердження повноважень ОСОБА_1 до скарги надано довіреність у порядку передоручення, сформовану в системі «Електронний суд» від 15 листопада 2022 року, видану ОСОБА_3 на підставі довіреності від 12 жовтня 2021 року, виданої Державною казначейською службою України, на ім`я ОСОБА_1 для представництва інтересів Державної казначейської служби України в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційних інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи; без права передоручення іншим особам; довіреність дійсна до моменту її скасування, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22 травня 2023року щодо Державної казначейської служби України.

Згідно з частиною 3 статті 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (стаття 246 ЦК України).

Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті (частина 2 статті 245 ЦК України).

Як вбачається з довіреності у порядку передоручення, сформованої в системі «Електронний суд», вона дійсна до моменту її скасування, проте не вказаний строк дії основної довіреності, копія якої в матеріалах апеляційної скарги відсутня. Крім того, зазначена довіреність у порядку передоручення, не посвідчена нотаріально, всупереч приписам ч. 2 ст. 245 ЦК України.

Крім того, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого в системі «Електронний суд» 22 травня 2023 року, ОСОБА_1 не є представником Державної казначейської служби України, тому його повноваження діяти від імені Державної казначейської служби України у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

В постанові від 28 серпня 2023 року у справі №740/2873/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що «для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності).».

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати суду визначені ст. 58 ЦПК України документи, які можуть підтвердити повноваження ОСОБА_1 діяти від імені Державної казначейської служби України в порядку самопредставництва.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також у разі несплати судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України, яке подано представником ОСОБА_1 , про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України, яка подана представником ОСОБА_1 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2024 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.І. Ящук