Справа № 461/7590/24
Провадження № 2/461/3514/24
УХВАЛА

09.12.2024 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

(01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30;

; e-mail: ),

в особі представника Кудіної Анастасії Вячеславівни

(АДРЕСА_2; РНОКПП: НОМЕР_1 )

до

ОСОБА_2

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )

про стягнення заборгованості

встановив:

I. Фактичні обставини справи, суть клопотання та дані про особу, яка його заявила, суть питання, яке вирішується судом

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з підстав наведених у позовній заяві.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2024 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

06.11.2024 ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів», ТОВ «Селфі кредит», ТОВ «Стар Файненс груп» про визнання недійсними правочинів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Телішевський І.Д, просив прийняти зазначену зустрічну позовну заяву до спільного розгляду із первісним позовом, а також просив суд у разі сумнівів щодо дотримання стороною відповідача строків звернення до суду з відповідною заявою поновити такі.

II. Мотиви та висновки суду, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

Згідно положень ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного). По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача. По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише у строк для подання відзиву. По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Як убачається зі змісту зустрічної позовної заяви, ОСОБА_2 просить суд визнати недійсними правочини наведені ним у прохальній частині.

Оцінюючи порушене перед судом питання прийняття зустрічної позовної заяви, суд виходить з наступного.

Окрім позивача за первісним позовом, відповідач залучає до участі у цій справі ще п`ять інших співвідповідачів, які не є учасниками справи за первісним позовом.

У даних спорах хоча і є спільні елементи, зокрема необхідність дослідження питання підстав для стягнення заборгованості та її розміру, але їх спільний розгляд очевидно збільшить тривалість судового провадження та є недоцільним, адже обсяг предмету доказування значно збільшується і очевидно значно виходить за межі, які стосуються первісного позову. Зокрема, у зустрічному позові ставиться питання законності відповідних правочинів, у той час як у первісному позові це питання взагалі сторонами не озвучувалось та не наводилось.

Суд виходить з того, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучати нових учасників процесу.

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Також, судом встановлено, що представником відповідача подану зустрічну позовну заяву із пропуском строку встановленого ч. 1 ст. 193 ЦПК України. Так, за нормою згаданої статті процесуального закону, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Відповідачу було скеровано примірник позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження, а 14.10.2024 відповідач був безпосередньо присутній у судовому засіданні.

Доводи про те, що відповідач лише 24.10.2024 року отримав у приміщенні суду примірник позовної заяви з додатками, як обґрунтування своєчасності подачі відповідного позову, суд відхиляє, адже як наведено вище, як мінімум 14.10.2024 відповідач був у засіданні і знав про наявність даної справи у провадженні суду. Жодних обмежень щодо ознайомлення з матеріалами справи чи отримання відповідних документів у відповідача не було. У свою чергу, суд не може ставити в залежність від способу використання своїх прав стороною у справі питання відліку процесуальних строків.

Крім того, доводи представника відповідача щодо необізнаності ОСОБА_2 з його правами, суд вважає надуманими, адже у матеріалах справим наявна пам`ятка про процесуальні права сторони, з якої вбачається, що відповідач ознайомився з нею 14.10.2024, а у судовому засіданні він зазначив, що усі права йому зрозумілі.

Таким чином, відповідачем пропущений строк для звернення до суду із зустрічною позовною заявою без поважних причин.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1,2 ст. 126 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У свою чергу, частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно статті 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Наведене свідчить про те, що право на подання зустрічної позовної заяви може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Згідно положень ч.3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що спільний розгляд вказаних первісного та зустрічного позовів є недоцільним, а тому суд вбачає визначені законом підстави для повернення зустрічної позовної заяви заявнику.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє відповідача права звернутись до суду з окремим позовом у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.260, 193, 353 ЦПК України,

постановив:

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів», ТОВ «Селфі кредит», ТОВ «Стар Файненс груп» про визнання недійсними правочинів відмовити.

Зустрічну позовну заяву повернути відповідачу або його представнику та роз`яснити право звернутися до суду з цими позовними вимогами в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 грудня 2024 року

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький