У Х В А Л А

про залишення без руху

11 листопада 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів

У С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Ознайомившись із заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена заява про видачу судового наказу підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2. ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).

При цьому, заява про видачу судового наказу за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 163-164 ЦПК України.

Статтею 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Заявник, керуючись ч. 1 ст. 28 ЦПК України, звернулася до суду за зареєстрованим місцем її проживання, зазначеним у заяві про видачу судового наказу: АДРЕСА_1 , яке за адміністративно-територіальним поділом належить до Подільського району м. Києва.

На підставі ч. 6 ст. 165 ЦПК України, та з метою встановлення даних про адресу реєстрації заявника та боржника, Подільським районним судом м. Києва було надіслано відповідні запити до Єдиного державного демографічного реєстру за номером реєстраційної картки платника податків заявника та боржника.

Згідно відповіді № 463724 від 11.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та згідно відповіді № 898144 від 11.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, з матеріалів заяви вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, доказів про те що, дитина проживає саме з заявником до суду не надано, адже, сам по собі витяг з реєстру територіальної громади доводить лише факт реєстрації, але не обставини проживання дитини з заявником та перебування дитини на її утриманні (чим могли би бути відповідні довідки з місця навчання, довідка про місце проживання, тощо).

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки нормами ЦПК України не передбачене залишення без руху заяви про видачу судового наказу, яка подана в порядку наказного провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви. За таких обставин заяву про видачу судового наказу відповідно до ст.185 ЦПК України необхідно залишити без руху і надати заявнику строк для усунення наступних недоліків.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, вважаю за необхідне надати заявнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви про видачу судового наказу без руху, для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 163, 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів - залишити без руху;

Встановити заявнику 10-денний строк з дня отримання копії Ухвали про залишення заяви про видачу судового наказу без руху для усунення недоліків;

Роз`яснити заявнику, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну заява про видачу судового наказу вважатиметься неподаною та буде їй повернута;

Копію цієї ухвали надіслати заявнику;

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк