Справа № 744/55/24
Провадження № 2-з/744/1/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року суддя Семенівського районного суду Чернігівської області Гнип О. І., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2024 року позивач ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Голика Євгена Валерійовича, пред`явила позов до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», за змістом якого позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, що зареєстрований в реєстрі за № 25362, про стягнення з ОСОБА_2 на користьтовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 12544 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок чотири) гривні 94 копійки, таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з пред`явленням позову позивач ОСОБА_2 також через свого представника, адвоката Голика Євгена Валерійовича, подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить з метою забезпечення позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 68688933, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни № 25362, вчиненого 22 грудня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в загальній сумі 12544 гривні 94 копійки.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову стороною позивача зроблені посилання на те, що позивач проживає в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, є пенсіонером за віком та отримує пенсію. В січні 2024 року позивач дізналася, що на її пенсійний рахунок накладений арешт. В Семенівському відділі державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивач зясувала, що вона є боржником у виконавчому провадженні № 68688933, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Солонець Т.М. № 25362 від 22.12.2021. Згідно даних виконавчого напису стягнуто з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якій були відступлені права вимоги, заборгованість за період з 25.10.2021 по 22.12.2021 в сумі 12544 гривні 94 копійки, що включає в себе: заборгованість за тілом кредиту 12494 гривні 94 копійки та плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 50 гривень 00 копійок. Вся заборгованість нарахована за кредитним договором № SAMDN5731 від 27.05.2013, який був укладений між позивачем та АT КБ «ПриватБанк». Сторона позивача вважає, що виконавчий напис № 25362, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною 22 грудня 2021 року, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, за наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право па стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Сторона позивача стверджує, що позивач не укладала жодних договорів з АТ КБ «ПриватБанк», за якими вона мала б сплачувати якісь кошти. Цілком можливо те, що хтось скористався персональними даними позивача і уклав можливо кредитний договір (кредитний договір до виконавчого напису не доданий і державному виконавцю не надісланий). Окрім того, не зрозуміло яким чином нарахована загальна заборгованість за кредитом, адже будь-якого розрахунку заборгованості немає, не можливо зясувати можливий пропуск відповідачем строку позовної давності. Загальний трирічний строк позовної давності явно є пропущеним, адже кредитний договір нібито був укладений 27 травня 2013 року. Позивач не визнає вимоги відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, а отже ця заборгованість є спірною. З позовом до суду про стягнення заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» чи відповідач до позивача не звертався. Таким чином, приватний нотаріус Солонець Т. М. мала зясувати, що між сторонами існує спір по кредитному договору, позивач не згодна з вимогами відповідача, на момент видачі виконавчого напису вже більш за все минув строк давності за кредитним договором, тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, була відсутня, що вказує на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вищезазначених вимог закону. Також захисник вважає фактично незаконною постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, оскільки останню прийнято на підставі незаконно вчиненого виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову: забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, про що представник позивача просить у своїй заяві в інтересах ОСОБА_2 , є одним з видів забезпечення позову (п. 6 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем па підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. У даній справі невжиття судом заходів забезпечення позову в частині зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 68688933 може істотно ускладнити заявникові виконання рішення суду в майбутньому, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, адже на даний час мають стягуватися кошти з її пенсії та інших можливих доходів, які в разі задоволення позову необхідно буде стягувати на користь позивача. За таких обставин, сторона позивача переконана, що оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі його задоволення, а також не забезпечити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких звернувся позивач, та враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, необхідно забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчих документів. Представник позивача переконаний, що в разі забезпечення позову відповідачу не буде спричинено жодних збитків, тому зустрічне забезпечення в даному випадку не є необхідним.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, слід прийти до висновку, що така заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, позаяк невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може не забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача у випадку фактичного виконання виконавчого напису до вирішення спору по суті, стягнення у межах виконавчого провадження, основою якого є наведений виконавчий напис, слід зупинити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 13, ч. ч. 1, 2 ст. 149, ст. ст. 150, 153 , 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача Голика Євгена Валерійовича в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні задовольнити повністю.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 68688933, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни № 25362, вчиненого 22 грудня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в загальній сумі 12544 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок чотири) гривні 94 копійки.

Копії ухвали направити Семенівському відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) для негайного виконання, а сторонам до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від набрання нею законної сили, її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Гнип