Справа № 536/2824/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Кременчук

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Река А.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

Встановив:

ОСОБА_1 , від імені якої діє її представник адвокат Пінчук Ю.В., звернулася до суду із заявою про встановлення факту приналежності їй як спадкоємцю заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області Погребець Н.В. від 23 березня 2017 року, зареєстрованому в реєстрі за № 20.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Таким чином, заява про встановлення факту повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України.

Перевіривши заяву на відповідність вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, вважаю, що вона не відповідає таким вимогам та підлягає залишенню без руху, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До матеріалів справи не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

Окрім того, відповідно до вимог статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що виправити допущену помилку в написанні дати народження не має можливості, але відсутні посилання на докази, що посвідчують це твердження.

Таким чином, для усунення зазначених недоліків, заявниця ОСОБА_1 повинна сплатити судовий збор в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», а саме 605,60 грн. за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Полт.обл/Кременчуц р-н/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255 Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача UA0016219 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації), або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також вказати посилання на докази щодо неможливість внесення відповідних виправлень в позасудовому порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 175, 177, 185, 294, 258-261, 318 ЦПК України,-

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без руху.

Надати заявниці та її представнику строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявниці, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Про прийняте рішення повідомити заявника, надіславши йому копію ухвали для відома і виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Река