ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1533/24 Справа № 0417/2-4078/2011 Суддя у 1-й інстанції - Мороз В.П. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Барильської А.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Башуцького Ігоря Ярославовича на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200,00 грн., з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 530 948,64 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору № 11/07/124МЧ від 16 листопада 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 51 000,00 доларів США, зі сплатою за користування ними відсотків, проте в порушення умов договорів свої зобов`язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до ОСОБА_2 , що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ОСОБА_1 договору поруки № 11/07/124МЧ від 16 листопада 2007 року та ПАТ "Акцент -Банк"№ 167 від 20 жовтня 2010 року, у зв`язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред`явленим до стягнення боргом.

З урахування викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитними договорами у розмірі 530 948,64 грн., 1 950,00 грн. та судові витрати, з відповідачів ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно 200 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 530 948 грн. 64 коп., судовий збір у розмірі 1 700,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., а всього 532 768 грн. 64 коп.; стягнути з ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 200 грн. 00 коп.; Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"суму у розмірі 1 950 грн. за надання юридичних послуг та витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 11/07/124МЧ від 16 листопада 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 51 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування ним. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 06 жовтня 2011 року склала 530 948,64 грн.

Зобов`язання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ОСОБА_1 договору поруки № 11/07/124МЧ від 16 листопада 2007 року та ПАТ "Акцент -Банк"№ 167 від 20 жовтня 2010 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування-збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що до цього часу про оскаржуване заочне рішення, як і взагалі про розгляд справи йому відомо не було, жодних судових рішень чи документів по вказаній справі ним не отримувалось, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів останнього апелянтом надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновком експерта встановлено, що в договорі поруки № 11/07/124МЧ від 16 листопада 2007 року підпис в графі "Поручитель" виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Жодних позовних вимог до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо неукладення договору поруки апелянтом не заявлялось.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Башуцького Ігоря Ярославовича- залишити без задоволення.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко