Справа № 2-о/593/63/2024
У Х В А Л А

Бережанський районний суд Тернопільської області

"08" листопада 2024 р. м.Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., ознайомившись із поданою в порядку окремого провадження заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Желтухін Є.О., за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , органу опіки і піклування в особі Служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради, військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: перебування на утриманні заявника трьох неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Желтухін Є.О., зазначивши заінтересованими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради, військову частину НОМЕР_1 , діючи в інтересах заявника ОСОБА_1 , подав до суду в порядку окремого провадження заяву, у якій просив встановити факт, що:

-неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вивчивши заяву, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, що визначені ч.1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається із заяви заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свої вимоги заявник мотивує тим, що біологічний батько дітей не приймає участі у виховані та утриманні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто стверджує, що той фактично не виконує свій конституційний обов`язок, передбачений ст.51 Конституції України.

Разом з тим, питання утримання малолітніх, неповнолітніх дітей врегульовані положеннями Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст.180 СК України, саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню дітей врегульовано ст.181 СК України, де зокрема закріплено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положеннями ст.ст.265, 267 СК України, закріплено обов`язок баби, діда та повнолітніх братів, сестер утримувати малолітніх, неповнолітніх відповідно онуків чи братів і сестер.

Положення ст.268 СК України визначають, у вітчима (мачухи), обов`язок по утриманню малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, виникає лише у разі, коли в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, питання утримання дітей до 18 років, унормовано саме положеннями СК України, відповідно до положень якого саме батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому ці питання батьки вирішують за домовленістю між собою, а у разі відсутності такої домовленості у судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом, або заявою про видачу судового наказу.

У заявника, як вітчима неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню виникає лише за умов визначених ст. 268 СК України, тобто за умови відсутності у дитини батьків, дідів, бабів, а не можливості цих осіб, саме з поважних причин, надавати дитині належне утримання.

Із аналізу наведених представником заявника мотивів фактично вбачається, що встановлення факту перебування дітей на утриманні ОСОБА_1 безпосередньо стосується проходження ним військової служби, зокрема реалізації права на звільнення.

У постанові ВПВС від 08.06.2022 (справа № 362/643/21) зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Тобто встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин заявника з державою.

Встановлення цього факту не пов`язане з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимога про встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державою щодо права на звільнення з військової служби, тому ця вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За предметом та можливими правовими наслідками цей потенційний спір може існувати у сфері публічно-правових відносин, а отже, підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Окрім того, суд вважає, що ініціювання справи про встановлення факту не повинно використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування в адміністративному провадженні, або ж з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

В конкретному випадку представник заявника намагається ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які можуть становити предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вище викладене, заява представника заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, - перебування на утриманні заявника трьох дітей, не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства, вирішення цього питання належить до юрисдикції адміністративного суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.186, 259-261, 315 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , органу опіки і піклування в особі Служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім`ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради, військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: перебування фізичної особи на утриманні.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко