КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Бухуном Юрієм Володимировичем, на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просило:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Бізнес позика" заборгованість за Договором № 460909-КС-002 про надання кредиту від 14.04.2023, що становить 42748,31 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 11393,63 грн., суми прострочених платежів по процентах у розмірі 29977,68 грн., суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1377,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Бізнес позика" сплачений судовий збір у розмірі 2 442,40 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 14.04.2023 між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_2 було укладено Договір № 460909-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до п. 1 договору ТОВ "Бізнес позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 13 000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності,а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15226924 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Позивач вказував, що свої зобов'язання за договором товариство виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 13000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котрий позичальником був вказаний при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Також, 21.05.2023 між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №460909-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями,Ю підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 2.7 Договору та викласти "Термін дії Договору" в новій редакції, а саме: "Термін дії Договору: до 28.01.2024". При цьому, сторони домовились внести зміни в п. 2.3 Договору та викласти "Строк Кредиту" в новій редакції, а саме: "строк Кредиту: 42 тижнів".

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договоромналежним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором, чим порушив свої зобов'язання, встановлені договором.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Бізнес Позика" заборгованість за договором про надання кредиту від 14.04.2023 за № 460909-КС-002 у розмірі 42748 грн. 31 коп. та судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. (т. 1, а.с. 166-171).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.06.2024 заяву представника відповідача - адвоката Бухун Ю.В. про перегляд заочного рішення від 22.04.2024 залишено без задоволення (т. 1, а.с. 238, 239).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем подану апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції того, що сторона відповідача своєчасно та належним чином повідомляла суд про неможливість прибуття ОСОБА_2 у судове засідання у зв`язку з її перебуванням на стаціонарному лікуванні разом з її сином. При цьому, суд першої інстанції був повідомлений про те, що ОСОБА_2 має намір надати додаткові докази, які відіграють важливу роль в процесі доказування, а саме виписку з її персонального банківського рахунку. Однак, у зв'язку з відмовою суду у відкладенні засідань по справі ОСОБА_2 фактично була позбавлена можливості надати свої усні пояснення та докази по справі.

Також, зазначає про своє складне фінансове становище через військову агресію російської федерації, що значно впливає на здатність погашати кредитну заборгованість, а також зауважує, що на правовідносини між позивачем та нею, як дружиною військовослужбовця, поширюються положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Крім того, вказує, що факт її ознайомлення з умовами договору до та після його укладення не звільняє ТОВ "Бізнес позика" від юридичної відповідальності за укладення договору з умовами, завідомо невигідними та шкідливими для неї, як споживача, та такими, що порушують не лише правомірний фінансовий інтерес споживача, але і його конституційні права, як громадянина та людини загалом.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність між сторонами договірних правовідносин, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та наявність у останнього заборгованості перед позивачем у заявленому до стягнення розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновкам суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.04.2023 між сторонами укладено договір про надання кредиту № 460909-КС-002 (далі - договір, кредитний договір). При цьому, позивачем надано копію пропозиції укласти договір від 14.04.2023 та прийняття пропозиції укласти договір від 14.04.2023.

Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), номер пароля UA-7535, що підтверджено копією цього договору.

Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 13000,00 грн, строком на 24 тижні, тобто до 29.09.2023, стандартна фіксована процента ставка за кредитом на день 2,00000000 %, комісія за надання кредиту 1950,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 33840,00 грн, встановленим цим договором.

Відповідно до додаткової угоди від 21.05.2023 № 1 до договору позичальником визнано наявність у нього заборгованості станом на 21.05.2023 у розмірі 14821,71 грн.

Сторони погодило, що орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, разом із заборгованістю становить у сумі 40297,79 грн. Строк на який надається кредит 42 тижнів, тобто до 28.01.2024. З 21.05.2023 по 16.07.2023 діє пільгова процентна ставка 0,8642019%. Якщо строк прострочення чергового платежу становить більше трьох днів то з четвертого дня прострочення платежі і до 16.07.2023 становитиме 1,15226924% в день. З 17.07.2023 становить 1,15226924% в день, фіксована (п. п. 3-5 додаткової угоди).

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Згідно з частиною 13 статті 11 Закону № 675-VIII електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання кредиту, який оформлений сторонами в електронній формі з використання електронного підпису.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору останньому було здійснено перерахування кредитних коштів у розмірі 13000 грн. 00 коп. на номер карти НОМЕР_2 .

Разом з тим, відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, заборгованість відповідача станом на 21.02.2024 становить 42748 грн. 31 коп., з яких: 11393 грн. 63 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 29977 грн. 68 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1377 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії.

Натомість, відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, не надав суду доказів, які б спростовували визначений позивачем розмір заборгованості за кредитом, як і не навів заперечень щодо неотримання та невикористання ним грошових коштів позивача.

При цьому, в апеляційній скарзі відповідачка також не оспорювала укладення нею кредитного договору та фактично визнала отримання нею кредитних коштів, однак, серед іншого, вказувала на необхідності врахування її майнового стану.

Водночас, колегія суддів не бере до уваги посилання відповідачки на погіршення його майнового стану, оскільки такі посилання не можуть бути підставою для звільнення або часткового звільнення її від виконання зобов`язань за договором, та не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Щодо тверджень відповідача про те, що суд першої інстанції позбавив його можливості надати свої усні пояснення та докази по справі через безпідставну відмову у відкладенні розгляду справи за наявності для того поважних причин, слід зауважити, що згідно з наявним у матеріалах справи ордером на надання правничої допомоги, 15.03.2024 ОСОБА_2 уклала з адвокатом Бухуном Ю.В. договір про надання правої допомоги №ЦС-К-03/2024 з метою представництва їх інтересів у суді першої інстанції.

Згідно з наявними у матеріалах справи клопотаннями представника відповідача про відкладення розгляду справи, останні двічі просив відкласти розгляд справи через неможливість відповідача бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку з госпіталізацією дитини. Щодо своєї неможливості взяти участь у судовому засіданні, призначеного на 22.04.2024, представник відповідача не навів жодного доводу, а також не надав жодних заперечень проти вимог позивача.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що явка відповідача не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо позбавлення його права на участь у судовому засіданні та надання доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову, адже представник відповідача, який є адвокатом, мав достатньо часу з моменту укладення договору про надання правничої допомоги та до дати ухвалення оскаржуваного судового рішення ознайомитись з матеріалами справи, підготувати відзив на позовну заяву та надати відповідні докази на підтвердження викладених у ньому обставин.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо поширення на спірні правовідносини положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки апелянт, долучаючи до апеляційної скарги довідку про перебування її чоловіка на військовій службі у ЗС України, жодним чином не обґрунтував неможливість подання цього доказу до суду першої інстанції, а отже суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Щодо посилань апелянта на те, що укладений договір містить невигідні для нього умови та порушує його права, як споживача, слід зауважити, що такі посилання носять загальний характер, не містять жодного конректного обгрунтування у чому саме полягає порушення прав відповідача, а отже відхиляються колегією суддів як безпідставні та необгрунтовані.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім довдам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Бухуном Юрієм Володимировичем, - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова