ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13882/23

Провадження № 22-ц/4820/1171/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року (суддя Палінчак О.М.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, про що підписала заяву №б/н від 16.03.2007. Відповідачка при підписанні заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Заявою відповідачки також підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування АТ КБ «ПриватБанк».

Банком на підставі договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу було надано у користування кредитну картку (номери і строки дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримання картки).

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався до 200000 грн.

Банк вказував, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідачка, в свою чергу, зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак, відповідачка в процесі користування кредитними коштами не надавала їх своєчасно банку для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 22.05.2023 утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 176706 грн 55 коп., з яких: 176706 грн 55 коп. заборгованість за тілом кредиту.

АТ КБ «ПриватБанк», подавши заяву про зменшення позовних вимог, остаточно просив суд стягнути із відповідачки на користь банку заборгованість за договором № б/н від 16.03.2007 в розмірі 101979,84 грн (за тілом кредиту).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксовано у документах: заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, таким чином, договір укладено в письмовій формі. А відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору.

Банк посилається на те, що на підставі анкети-заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено ліміт та в подальшому карта була перевипущена, а ОСОБА_1 отримувала нові картки з продовженим строком дії. При цьому, у виписці про рух коштів прослідковується, що відповідачка активно користувалася кредитним коштами, знімала їх в банкоматах, розраховувалася за товари та послуги, погашала наявну заборгованість та продовжувала користуватись кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.

Суд не звернув уваги, що договір у даній справі у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, що свідчить про згоду відповідачки з усіма умовами договору. Крім того, надана позивачем виписка за картрахунками відповідачки у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Також судом проігноровано погодження сторонами умов договору щодо оплати процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується заявою від 16.03.2007, в якій зазначено процентну ставку 36% річних, розмір щомісячних платежів та строк внесення щомісячних платежів, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, які підписані ОСОБА_1 .

У відзиві ОСОБА_1 через представника адвоката Мазуренко І.О. заперечує проти вимог апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим. В обґрунтування вказував, що твердження позивача про погодження всіх істотних умов договору є безпідставні, а позивачем не надано жодних доказів того, що картки зазначені у відповідній довідці випускалися в рамках одного і того ж договору. Надані банком тарифи та витяг з умов та правил надання банківських послуг не підписані відповідачкою, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів з умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними підписуючи анкету-заяву. Звертає увагу, що з розрахунку заборгованості та з виписки за договором, наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог слідує, що банк на суму нарахованих щомісяця процентів за користування кредитними коштами, що не були погашені ОСОБА_1 збільшував заборгованість за тілом кредиту, тобто штучно збільшував кредитну заборгованість останньої за рахунок нарахованих процентів у попередніх періодах.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відсотків не обумовлено сторонами у письмовому вигляді, а фактично отримані та використані позичальником кошти повернуті АТ КБ «ПриватБанк».

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з таких підстав.

Встановлено, що 16 березня 2007 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно вказаної заяви, відповідач висловила свою згоду на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.

У відповідності до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалася здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», в межах підписаного між банком та ОСОБА_1 кредитного договору №б/н останній було надано кредитні картки:

-№ НОМЕР_1 від 30.05.2006 з терміном дії до 06/15;

-№ 138202 від 07.10.2013 з терміном дії до 08/16;

-№ 865818 від 11.07.2016 з терміном дії до 01/18;

-№ 361131 від 28.03.2019 з терміном дії до 02/23.

Згідно довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір №б/н) останній 22.06.2007 було здійснено старт кредитного рахунку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 250,00 грн. В подальшому останній неодноразово збільшувався кредитний ліміт, а 29.12.2021 його було установлено у розмірі 200 000,00 грн., 06.12.2022 кредитний ліміт встановлено в розмірі 0.00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого банком до заяви про зменшення позовних вимог за договором № б/н від 16.03.2007 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 101979,84 грн, а саме: 101979,84 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

З виписки по картковому рахунку за договором №б/н, убачається, що відповідачка користувалася кредитним коштами, здійснюючи розрахунки за покупки у магазинах, аптеках, перераховувала кошти на інші карткові рахунки, а також здійснювала поповнення кредитної картки.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що надані Банком Умови та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою договору, оскільки не підписані нею.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у заяві відповідачки від 16.03.2007 наявні погоджені умови про розмір базової процентної ставки - 36% з розрахунку 360 днів у році, порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, при цьому, зазначено, що погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної картки №3517463. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що між сторонами не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати відсотків. І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо правомірності нарахування банком відсотків за кредитом і наявності заборгованості по тілу кредиту, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13.06.2024 витребувано у банку розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 16.03.2007 ОСОБА_1 з врахуванням визначеної умовами договору відсоткової ставки у розмірі 3 % на місяць (36% річних) та сплачених відповідачкою коштів в погашення заборгованості по відсотках у вказаному розмірі та тіла кредиту станом на 28.02.2023.

На виконання ухвали апеляційного суду АТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 , за тілом кредиту, відповідно до якого заборгованість становить становить 95205 грн 55 коп (а.с. 64-75 т. 2).

В свою чергу, відповідачкою ОСОБА_1 та її представником правильність розрахунку заборгованості по кредиту, наданого Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» до апеляційного суду, не спростована.

У відповідності до приписів ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.03.2024 та ухвалення апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», і стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 95205 грн 55 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення в цивільній справі» №14 від 18.12.2009, у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Таким чином, у зв`язку з скасуванням основного рішення, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року втрачає силу.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (93,35%) з відповідачки на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову та апеляційної скарги в сумі 6263 грн 48 коп. (2505,51+3758,27).

Крім того, з врахуванням приписів п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких відмовлено 6,65%, що становить 1463 грн ((15000Х6,65/100=997,5 грн (понесені в суді першої інстанції)) + (7000Х6,65/100=465,6 (понесених в суді апеляційної інстанції)).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачкою було надано договір №16/08-1 про надання правової допомоги від 16.06.2023, додаткову угоду №2 від 12.09.2023 до договору №16/08-1 про надання правової допомоги від 16.06.2023, акт приймання передачі наданих послуг до договору №16/08-1 про надання правової допомоги від 16.06.2023 від 25.03.2024, яким визначено перелік наданих послуг та підтверджено проведення розрахунків за надані послуги в суді першої інстанції в розмірі 15000 грн (а.с. 205-207 т. 1); додаткову угоду №4 до договору №16/08-1 про надання правової допомоги від 16.06.2023, акт приймання передачі наданих послуг до договору №16/08-1 про надання правової допомоги від 16.06.2023 від 06.06.2024, яким визначено перелік наданих послуг та підтверджено проведення розрахунків за надані послуги в суді апеляційної інстанції в розмірі 7000 грн (а.с. 205-207 т. 1).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 95205 грн 55 коп заборгованості за кредитним договором б/н від 16.03.2007.

В решті позовних вимог відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 6263 грн 48 коп судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1463 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай