Провадження № 2/756/5599/24
Оболонський районний суд міста києва
УХВАЛА

03 грудня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Пукала А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Кулакевич А.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

встановив:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Ухвалою від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі.

14 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із зустрічною позовною заявою, у якій просив визнати право спільної сумісної власності подружжя на об`єкти нерухомого майна (три гаражі), а також змінити договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та стягнути 248706 грн ціни автомобіля.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви.

Представник відповідача не заперечила проти об`єднання зустрічної позовної заяви в одне провадження з первісним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом ( п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що, оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123-126 ЦПК України.

Порядок прийняття зустрічного позову визначений у ст. 193 ЦПК України, та передбачає, що підставами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду є взаємопов`язаність, доцільність розгляду в одному провадженні, а також, можливість виключення повністю або частково задоволення первісного позову, у разі задоволення зустрічного позову.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити дійсні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Виходячи зі змісту ст. 193 ЦПК України, законодавством не передбачено прийняття зустрічного позову в частині заявлених вимог. Наслідком прийняття зустрічного позову є його об`єднання в одне провадження з первісним позовом.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 908/1688/20 вказано, що зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи підстави та предмет спору за первісним позовом, суд приходить до висновку про наявність підстав для прийняття зустрічного позову про поділ майна подружжя та його об`єднання в одне провадження з первісним позовом, оскільки за змістом заявлених вимог первісний та зустрічний позов виникають з одних правовідносин, які регулюються нормами сімейного законодавства, за своєї правової природою, обраним способом захисту, заявлені вимоги є однорідними, як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін спору, що дає підстави вважати, що у разі задоволення зустрічного позову по даній справі може виключати повністю та/або частково задоволення первісного позову, тому прийняття судом зустрічного позову на даній стадії процесу має сприяти вирішення спору по суті з дотриманням принципів цивільного судочинства щодо змагальності сторін.

Суд відзначає, що зустрічна позовна заява відповідає вимогам ст. 175 і 177 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вбачає наявність підстав для об`єднання в одне провадження вимог за зустрічним позовом з первісним позовом.

Керуючись ст. 259-261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна.

Об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у межах цивільної справи № 756/13325/24, провадження № 2/756/5599/24.

Установити відповідачу (за зустрічним позовом) п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на зустрічну позовну заяву. У зазначений строк відповідач (за зустрічним позовом) має право надіслати суду відзив на зустрічну позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 09 грудня 2024 року.

Суддя А.В. Пукало