ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» січня 2024 року

м. Харків

справа № 646/1677/23

провадження № 22ц/818/505/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачка - ОСОБА_3 , представниця відповідачки - ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2023 року в складі судді Шиховцової А.О.

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми за угодою про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією.

Позовна заява мотивована тим, що квартири родин « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » є співвласниками квартир АДРЕСА_1 , які мають окремі виходи у двір будинку та які спільно користуються прибудинковою територією.

Зазначили, що прибудинкова територія житлового будинку АДРЕСА_2 була в край занедбаному стані, мала неестетичний вигляд та потребувала благоустрою.

30 вересня 2014 року на зборах сторонами у справі, як співвласниками квартир житлового будинку АДРЕСА_2 та мешканцями будинку укладено в письмовій формі угоду про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією, яка підписана всіма власниками квартир та мешканцями будинку, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , сином ОСОБА_2 , який на той час мешкав у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 - за довіреністю ОСОБА_12 .

В угоді зазначено, що в будинку мешкають три родини: «ОСОБА_19», « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_5 ». У главі «Планування та витрати» угоди зазначено, що при організації благоустрою сторони домовилися проводити ряд робіт з благоустрою двору будинку за рахунок всіх сторін в рівній пропорції, тобто за рахунок трьох родин.

Для підтвердження незадовільного та непридатного до експлуатації стану розташованих у дворі будинку сараїв була проведена судова будівельно-технічної експертиза ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, про що складений висновок експерта від 17 березня 2009 року.

Також, за умовами угоди благоустрій двору проводився з вересня 2015 року по 2019 рік за рахунок двох родин - « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_5 ». При цьому ОСОБА_3 запевнила їх, що сплатить свою частку, однак на теперішній час частка понесених витрат позивачам не відшкодована.

Висновком комісійної судової будівельно-технічної експертизи Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса»№18449/18653/24880/24909-24937 від 18 листопада 2022 року вартість здійснених на об`єкті ремонтно-будівельних робіт відповідно до наданих документів складає 424 725, 29 грн. Таким чином, участь кожної сторони договору у витратах на ремонтно-будівельні роботи відповідно до висновку експертів склала 141 575,09 грн.

Вказали, що оскільки відповідачка прострочила грошове зобов`язання, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України підлягають сплаті 3% річних за період з 01 січня 2020 року по 17 квітня 2023 року в розмірі 13 986,84 грн.

Просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 77 780, 96 грн та на користь ОСОБА_2 77 780, 96 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права. Вважав, що позовні вимоги доведено повністю, про що свідчать матеріали справи. Фактично було витрачено значно більше грошових коштів, так як не на всі матеріали наявні накладні та чеки. Зазначили, що укладення угоди з відповідачкою та те, що роботи повинні були проводитися за рахунок сторін угоди, трьох родин, що відповідачка повинна була нести витрати за угодою та запевняла їх, що розрахується з ними в повному обсязі, але до теперішнього часу свою частку понесених витрат нею не відшкодовано, підтверджено показаннями свідків ОСОБА_12 , довіреною особою відповідачки за угодою, та ОСОБА_8 . Вважали, що з підписанням угоди від 30 вересня 2014 року у ОСОБА_3 виникло зобов`язання зі сплати 1/3 частки витрат з зазначеного благоустрою. Вказали, що факт сплати коштів саме за відповідачку та в її інтересах підтверджується товарними чеками та накладними на будівельні матеріали, долучених до експертного висновку та висновком експертів № 18449/18653/24880/24909-24937 від 18 листопада 2022 року на загальну суму 424 725, 29 грн. Угода не є спірною та є дійсною. Посилалися на те, що відсутність умов в угоді щодо вартості вкладів та порядку їх сплати не є ознакою відсутності договірних відносин, а свідчить про невизначеність витрат за договором на час його укладення. Відсутність умов щодо наслідків невиконання умов угоди не звільняє сторону договору від участі у витратах за цим договором.

03 січня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_3 через свого представника до суду апеляційної інстанції подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилалася на те, що угодою від 30 вересня 2014 року підтверджується лише намір сторін провести благоустрій прибудинкової території. В самій угоді не міститься пункту, де б було зазначено кошторис благоустрою та не зазначено, яким чином повинна кожна із сторін угоди приймати участь у цьому благоустрою - своїм майном, власними силами або грошовими вкладами. Також в угоді не вказано, що у разі участі в благоустрою грошовими вкладами, то в якому конкретно розмірі повинні бути внесені ці кошти кожною із сторін угоди. Додаткової угоди до угоди про благоустрій від 30 вересня 2014 року, де б було зазначено про вид участі кожної із сторін у благоустрою та в якому розмірі кожна із сторін повинна приймати цю участь укладено не було. Також в угоді не зазначається порядок участі сторін у благоустрою, порядок надання кожною із сторін свого внеску та наслідки невиконання угоди сторонами. Вказала, що висновок експертизи, товарні чеки, накладні підтверджують лише факт купівлі будівельних матеріалів та факт виконання робіт по благоустрою прибудинкової території. Вказані документи навіть не доводять того, що куплені будівельні матеріали в повному обсязі витрачені саме на благоустрій прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 . Вважала, що вид, розмір та вартість вкладу кожного з учасників, порядок відшкодування збитків, відповідальність про порушення умов угоди від 30 вересня 2014 року є істотними умовами цієї угоди та повинні бути визначені чітко для кожної сторони. Питання щодо встановлення вартості благоустрою прибудинкової території, виду та розміру вкладу кожної сторони в грошовому вимірі між позивачами та відповідачем не обговорювалось та згоди по цьому питанню досягнуто не було. Доказів протилежного позивачами надано не було.

16 січня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких викладені доводи позовної заяви та апеляційної скарги.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту сплати позивачами саме за відповідачку коштів, за стягненням яких вони звернулися до суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4 з 06 березня 1990 року. 16/100 частин вказаної квартири належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21 липня 1994 року, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с.13-14,19).

ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_5 з 01 серпня 2012 року. Вказана квартира належить їй на підставі договору дарування № 1460 від 26 липня 2012 року, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав, видане Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 34962171 від 26 липня 2012 року (а.с.16,18).

ОСОБА_14 на праві власності належить 45/100 частин квартири АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу № Н4-18 від 13 січня 1995 року (а.с.24).

09 липня 2014 року ОСОБА_14 на ім`я ОСОБА_12 видала довіреність, за якою уповноважила ОСОБА_12 представляти її інтереси у будь-яких установах, організаціях та підприємствах незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, а також перед фізичними особами з питань, які будуть стосуватися наступного:

управління, користування (у межах, визначених цією довіреністю) належними їй на праві особистої приватної власності 45/100 частками в праві власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 ;

здійснення ремонтних робіт (у тому чисті перепланування) у зазначеній вище квартирі з наступним отриманням у відповідних органах технічної та будь-якої іншої необхідної документації на зазначений вище об`єкт нерухомості після закінчення ремонту та відповідної реєстрації права власності;

укладення договорів щодо експлуатації зазначеної вище квартири;

в разі необхідності - реєстрації самовільних перебудов тощо.

Для цього представник вправі:

??мати вільний доступ до зазначеної вище нерухомості та користуватися (управляти) нею на власний розсуд;

??представляти її інтереси у зв`язку з цим в будь-яких установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань, пов`язаних із замовленням, посвідченням, отриманням необхідних для неї документів (в тому числі - у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, виконавчих органах, житлово-комунальних органах, в банківських установах, в Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції з питань проведення державної реєстрації, в органах технічної інвентаризації, в органах нотаріату, в будь-яких інших організаціях та установах (в тому числі, але не вичерпуючись нижченаведеним переліком): в райсанепідемстанції, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному відділі містобудування, архітектури та регулювання земельних відносин, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи чи інших подібних органах, в органах Держархіву, в органах зв`язку, водоканалу, охорони праці тощо - з питань, що стосуються належного виконання дорученого, і компетенція яких пов`язана (але не вичерпується) із здійсненням представниками управління згаданим вище об`єктом нерухомості, проведення ремонтних/будівельних робіт, забезпеченням квартири електроенергією; водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком;

представляти її інтереси перед будь-якими учасниками цивільних відносин (як фізичними, так і юридичними особами) з приводу укладання від її імені договорів щодо експлуатації вищевказаної квартири, у тому числі при веденні переговорів з цього приводу, нотаріального посвідчення таких договорів, розрахунків за ними, декларування отриманих нею прибутків від здавання в найм (оренду) зазначеної вище нерухомості та сплати податку з доходів, якщо того вимагатиме чинне законодавство України, а також в органах нотаріату, технічної інвентаризації, внутрішніх справ тощо, перед фізичними особами якщо виникне така необхідність тощо);

подавати від її імені будь-які запити, клопотання, заяви (як письмові, так і усні), що стосуються виконання дорученого, та обґрунтовувати прохання і побажання, викладені в них (включаючи заяви, необхідність у яких буде викликана її інтересами чи вимогами чинного законодавства (зокрема, сімейного, цивільного законодавства та законодавства про нотаріат про те, що нерухоме майно належить їй на праві особистої приватної власності тощо), та обґрунтовувати інформацію, прохання і побажання, викладені в них;

подавати та отримувати будь-які інші документи, необхідні для вирішення питань, про які йдеться у цій довіреності;

подавати від її імені всі необхідні документи для проведення державної реєстрації права власності, заборони, арешту, податкової застави та будь-яких інших обмежень та обтяжень щодо реалізації прав на об`єкти нерухомого майна, подавати та підписувати від її імені заяви, довідки, анкети, одержувати Витяг з державного реєстру прав на нерухоме майне та правовстановлюючий документ, проводити грошові розрахунки, сплачувати всі необхідні платежі, державне мито, розписатись за отримання Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно, та вчиняти інші дії в межах чинного законодавства України, пов`язані із виконанням цієї довіреності;

розписуватися за неї на всіх без винятку документах, які видаються, подаються, складаються оформлюються, посвідчуються у зв`язку з цією довіреністю (зокрема - підписувати укладені у межах цієї довіреності договори, акти прийняття в експлуатацію об`єктів, заяви, запити, клопотання, які б стосувалися виконання зазначеного у довіреності, тощо);

одержувати дозволи на проведення будівельних робіт (здійснення ремонту та переобладнань приміщень), висновки експертиз, довідки, технічну документацію, рішення, узгодження (погодження) компетентних органів, витяги (у тому числі з Державних та Єдиних реєстрів), акти, примірники укладених від її імені правочинів, а також будь-які інші документи, що пов`язані з дорученим та випливають із змісту та суті довіреності;

організовувати та контролювати проведення ремонтних робіт з правом захисту її інтересів у суді при порушенні умов договорів;

здійснювати оплату наданих послуг та виконаних для неї дій;

сплачувати нараховані їй податки, збори, інші обов`язкові платежі, якщо того вимагатиме чинне законодавство України;

виконувати будь-які інші дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень, які б мала вчиняти вона при особистому вирішенні зазначених вище питань, та які будуть необхідними і доцільними для правильного ведення її справ.

Довіреність видана без права відчуження згаданої у ній нерухомості чи будь-якого іншого належного їй майна чи майнових прав та без права передоручення повноважень третім особам.

Довіреність зберігає чинність до 09 липня 2024 року, якщо не буде скасована нею раніше цієї дати, про що представник буде повідомлений у письмовому вигляді (а.с.23).

30 вересня 2014 року мешканцями будинку АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , за ОСОБА_18 , ОСОБА_12 за себе та ОСОБА_3 за довіреністю, підписано угоду про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією, в якій зазначено, що в будинку проживають три родини: «ОСОБА_19», « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_5 ».

Як вбачається з умов угоди мешканці прийняли рішення здійснити благоустрій прибудинкової території шляхом розчищення двору від бур`янів, вивезення сміття; облаштування по периметру подвір`я бетонним парканом; здійснення реконструкції сараїв (при цьому « ОСОБА_13 » обрали замість сараю цегляний гараж - павільйон на одне авто-місце); викладення подвір`я плитами та облаштування місця стоянок особистого транспорту; облаштування квітників та місця для відпочинку усіх сторін.

В розділі планування та витрати вказано наступне:

перед початком реконструкції сторони самостійно вилучають із своїх сараїв необхідне їм майно;

наприкінці двору, (замість купи сміття), «ОСОБА_20» та « ОСОБА_5 » роблять навіс без використання легкозаймистих матеріалів на чотири машини - місця для власних потреб і власним коштом у рівній пропорції;

по лінії сараїв, починаючи з кінця двору, «ОСОБА_20» та «ОСОБА_5» проводять реконструкцію двох сараїв із двома місцями для відпочинку під загальним навісом. Без використання легкозаймистих матеріалів. Для власних потреб та власним коштом; залишаючи під навісом 1,5 м погонних для встановлення мангалу. Мангал використовується усіма сторонами. При цьому, придбання вогнегасника, встановлення освітлення та відеоспостереження з можливістю фіксації виконується так само за рахунок « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_5 » у рівній пропорції;

далі, протягом лінії сараїв, « ОСОБА_13 » будують цегляний гараж - павільйон на одне машино-місце (виступатиме за лінію сараїв до 2 м) для потреб і власним коштом;

далі, впродовж лінії сараїв, між будинком і гаражем, « ОСОБА_13 » обладнають майданчик для відпочинку - під власні потреби і власним коштом. При цьому забезпечення гаража протипожежною безпекою та відеоспостереженням відбувається за рахунок « ОСОБА_13 »;

очищення двору від бур`янів, корчування пнів та вивіз сміття проводиться за рахунок усіх сторін у рівній пропорції;

зведення бетонного паркану по всьому периметру двору проводиться за рахунок усіх сторін у рівній пропорції;

демонтаж сараїв і пов`язаний з цим вивіз мотлоху проводиться за рахунок усіх сторін у рівній пропорції;

придбання мангалу з відповідною витяжкою та вогнегасника до нього, реконструкція вільної ділянки, встановлення тротуарних плит, обладнання квітників, висаджування дерев проводяться за рахунок усіх сторін у рівній пропорції (а.с.22).

Як вбачається з висновку експертів № 18449/18653/24880-24908/24909-24937 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи, складеного 18 листопада 2022 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», в дослідницькій частині висновку найменування (види) ремонтно-будівельних робіт з благоустрою території за адресою: АДРЕСА_2 , які виконувались у період з вересня 2015 року по 2019 рік визначались на підставі наданого на дослідження переліку виконаних робіт. Вартість здійснених на об`єкті ремонтно-будівельних робіт відповідно до наданих документів складає 424 725,29 грн (а.с.26-44).

З дослідницької частини вказаного висновку експертів вбачається, що в переліку робіт передбачено виконання наступних видів робіт та їх обсяги:

вивіз сміття (земля, бита цегла, мотлох) - 9 вантажних автомобілів «КамАЗ»;

корчування пнів - 7 шт.;

розбирання сараїв, розбирання паркану по периметру;

вивіз мотлоху - 9 вантажних автомобілів «КамАЗ»;

розчищення, прибирання та вирівнювання території двору;

встановлення бетонного паркану по периметру двору;

монтаж (засипання) основи під плити гранотсівом;

монтаж плит для газону, плит тротуарних, водостоків;

монтаж плит огорожі;

засипання плит чорноземом;

засівання газонної трави;

бетонні роботи для місця мангалу;

встановлення даху для місця мангалу;

укладання плитки для місця мангалу;

виготовлення мангалу;

монтаж освітлення;

монтаж вимикача;

монтаж вогнегасника;

монтаж зливу: ? жолоб оцинкований, труба водостічна, жолоб азбестоцементний;

електропостачання для поливу та прибирання снігу: введення електроживлення у квартирі АДРЕСА_3 , монтаж автоматики, монтаж розеток, монтаж світильників під балконом, монтаж кабелю на бобіні, захисний чохол на кабель;

водопостачання (для поливу): виведення подачі води у двір із квартири АДРЕСА_3 , виведення подачі води у двір із квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 ; монтаж водної апаратури, монтаж пластикових труб, монтаж вентилів, шланги гумові, монтаж гумового шлангу на бобіні, захисний чохол, пристрій для поливу 3 шт., водяний насос;

ворота та хвіртка: посилення воріт приварюванням хрест на хрест профільної труби, встановлення нових петель на ворота, встановлення козирка над хвірткою, встановлення поштових скриньок, фарбування, встановлення електронного замку, встановлення автоматичного відкривання воріт;

тамбур (вхід у підвал): демонтаж старих дерев`яних підлог, монтаж бетонної плити, укладання плитки, демонтаж дерев`яної перегородки та двері, виготовлення та монтаж нової перегородки та двері з профільного листа;

підвал (після затоплення): демонтаж дерев`яних перегородок та дверей, монтаж опалубки під цегляні стіни, монтаж цегляних стін, встановлення залізних дверей, фарбування, монтаж освітлення; монтаж вимикача, монтаж перила, демонтаж старих сходів, виготовлення та монтаж нових сходів, вивіз сміття, монтаж витяжки, монтаж пристрою примусової витяжки, флюгера;

ремонт цоколя будинку (з вулиці);

рослинність: організація квітників, висаджування дерев та чагарників, висаджування винограду культурного, висадка винограду декоративного;

ремонт бетонного паркану: фарбування паркану;

встановлення датчика автоматичного включення освітлення двору в нічний час;

придбання газонокосарки;

придбання снігоприбирача.

Згідно акту № 18449/18653/24880-24908/24909-24937 від 18 листопада 2022 року здачі-приймання висновку експертів загальна вартість становить 12 356,00 грн, яку сплачено за квитанцією від 28 вересня 2021 року (а.с.82,83,153,154).

Матеріали справи містять локальний кошторис на будівельні роботи № 02-001 (а.с.45-49).?

Також матеріали справи містять копії товарних чеків, рахунків, квитанцій, акти прийому-передачі, договори, комісійні та видаткові накладні на придбання різних товарів та матеріалів (а.с.54-81).

В суді першої інстанції були допитані свідки. Свідок ОСОБА_8 пояснив, що є співмешканцем багатоквартирного будинку. На засадах добровільності він з сусідами уклав договір з благоустрою. Зусиллями двох родин («ОСОБА_5» та «ОСОБА_21») привели до ладу двір будинку. Роботи з благоустрою тривали приблизно 5 років. Відповідачка бачила як виконуються роботи та погодилася брати участь у них, тому надала право підписати договір своєму колишньому чоловіку ОСОБА_12 . Після закінчення робіт у 2019 році ОСОБА_3 відмовилася повернути частку витрачених грошей. Водночас після закінчення робіт виставила на продаж свою квартиру, посилаючись, зокрема на гарно облаштований двір будинку.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що відповідачка є його колишньою дружиною та підтвердив, що він разом з іншими сусідами зверталися до житлово-експлуатаційної контори для приведення до ладу двору будинку. Їм було відмовлено через брак коштів. В 2014 році жителі будинку зібралися та вирішили навести лад у дворі будинку. Відповідачка як власниця квартири видала йому довіреність на підписання угоди і передала обов`язки з виконання домовленостей за цією угодою. Відповідачка погодилася з умовами. Проте суму ремонту жителі багатоквартирного будинку не обговорювали. Вона приблизно раз на рік приїжджала з-за кордону, бачила хід робіт, і погоджувалася сплатити частку, але після їх закінчення відмовилася сплатити кошти за проведені роботи.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За правилом статті 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до статті 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Частиною першою статті 1133 ЦК України передбачено, що вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки.

За правилом частини першої статті 1137 ЦК України порядок відшкодування витрат і збитків, пов`язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що 30 вересня 2014 року мешканцями будинку АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , за ОСОБА_18 , ОСОБА_12 за себе та ОСОБА_3 за довіреністю, підписано угоду про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією.

При цьому, в розділі планування та витрати, що стосується родини « ОСОБА_13 », вказано наступне:

протягом лінії сараїв, « ОСОБА_13 » будують цегляний гараж - павільйон на одне машино-місце (виступатиме за лінію сараїв до 2 м) для потреб і власним коштом;

впродовж лінії сараїв, між будинком і гаражем, « ОСОБА_13 » обладнають майданчик для відпочинку - під власні потреби і власним коштом. При цьому забезпечення гаража протипожежною безпекою та відеоспостереженням відбувається за рахунок « ОСОБА_13 ».

В свою чергу родини «ОСОБА_19» та «ОСОБА_5»:

наприкінці двору, (замість купи сміття), «ОСОБА_20» та « ОСОБА_5 » роблять навіс без використання легкозаймистих матеріалів на чотири машини - місця для власних потреб і власним коштом у рівній пропорції;

по лінії сараїв, починаючи з кінця двору, «ОСОБА_20» та «ОСОБА_5» проводять реконструкцію двох сараїв із двома місцями для відпочинку під загальним навісом. Без використання легкозаймистих матеріалів. Для власних потреб та власним коштом; залишаючи під навісом 1,5 м погонних для встановлення мангалу. Мангал використовується усіма сторонами. При цьому, придбання вогнегасника, встановлення освітлення та відеоспостереження з можливістю фіксації виконується так само за рахунок « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_5 » у рівній пропорції;

В розділі планування та витрати, що стосується усіх трьох родин, вказано наступне:

перед початком реконструкції сторони самостійно вилучають із своїх сараїв необхідне їм майно;

очищення двору від бур`янів, корчування пнів та вивіз сміття проводиться за рахунок усіх сторін у рівній пропорції;

зведення бетонного паркану по всьому периметру двору проводиться за рахунок усіх сторін у рівній пропорції;

демонтаж сараїв і пов`язаний з цим вивіз мотлоху проводиться за рахунок усіх сторін у рівній пропорції;

придбання мангалу з відповідною витяжкою та вогнегасника до нього, реконструкція вільної ділянки, встановлення тротуарних плит, обладнання квітників, висаджування дерев проводяться за рахунок усіх сторін у рівній пропорції.

Тобто, за даним розділом угоди сторони погодили, що кожна родина здійснює окремо, а що здійснюється за участю усіх сторін у рівній пропорції.

З висновку експертів № 18449/18653/24880-24908/24909-24937 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи, складеного 18 листопада 2022 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», вбачається, що вартість здійснених на об`єкті ремонтно-будівельних робіт відповідно до наданих документів складає 424 725,29 грн.

Однак, як з дослідницької частини вказаного висновку експертів, так і з локального кошторису на будівельні роботи неможливо встановити, що саме здійснено для родини «Журавльових (Батвіньєвих)» та « ОСОБА_5 », а що здійснено для родини « ОСОБА_13 » за умовами угоди від 30 вересня 2014 року.

Також, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що для родини « ОСОБА_13 » дійсно побудовано цегляний гараж - павільйон на одне машино-місце, обладнано майданчик для відпочинку. Таких доказів не надано і до суду апеляційної інстанції.

При цьому, з названих вище документів вбачається, що до ремонтно-будівельних робіт включено і ті роботи, які не були обумовлені умовами угоди від 30 вересня 2014 року для родини « ОСОБА_13 », зокрема, що стосується тамбуру (вхід до підвалу) та підвалу (після затоплення), ремонт цоколю (з вулиці), придбання газонокосарки та снігоприбирача.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав стверджувати, що 1/3 частину від загальної вартості здійснених на об`єкті ремонтно-будівельних робіт в розмірі 424 725,29 грн необхідно стягнути саме з ОСОБА_3 немає, а вирахування із загальної суми виконаних робіт цю частку не представляється можливим, з підстав викладених вище.

Надані до суду першої інстанції копії товарних чеків, рахунків, квитанцій, акти прийому-передачі, договори, комісійні та видаткові накладні на придбання різних товарів та матеріалів також не підтверджують позовних вимог, оскільки з них не вбачається, що вказані матеріали та товари придбавалися саме на виконання угоди від 30 вересня 2014 року, були сплачені позивачами як за себе, так і за відповідачку.

Неможливо залишити поза увагою вчинення довіреності ОСОБА_3 , виходячи з її змісту.

Так, згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, третьої статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (частина перша статті 241 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

У довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчиняти представнику, при цьому зазначені дії мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

Суттю представництва є вчинення представником правочинів від імені та в інтересах особи, яку представляють, відповідно до наданих йому повноважень. Саме тому правочин, вчинений представником, породжує права і обов`язки для сторони, яку представляють, якщо він здійснений представником в межах повноважень.

У справі, яка переглядається, угода про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією від 30 вересня 2014 року укладена та підписана від імені ОСОБА_3 представником ОСОБА_12 , який діяв на підставі довіреності від 09 липня 2014 року.

Тлумачення змісту довіреності від 09 липня 2014 року свідчить про те, що ОСОБА_3 надала повноваження ОСОБА_12 щодо управління, користування, здійснення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_6 з наступним отриманням у відповідних органах технічної та будь-якої іншої необхідної документації на зазначений вище об`єкт нерухомості після закінчення ремонту та відповідної реєстрації права власності; укладення договорів щодо експлуатації зазначеної вище квартири; в разі необхідності - реєстрації самовільних перебудов тощо.

У зазначеній довіреності йдеться про представництво інтересів ОСОБА_3 щодо квартири АДРЕСА_6 , проте відсутні повноваження Юрова В.П. на укладення угоди про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією.

ОСОБА_12 не мав повноважень на укладення угоди про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією, оскільки видана ОСОБА_3 довіреність від 09 липня 2014 року таких повноважень не містить.

Отже, з урахуванням змісту довіреності, у представника ОСОБА_12 за довіреністю не обумовлено право укладення угоди про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією. Уповноважуючи ОСОБА_12 , ОСОБА_3 визначила його повноваження, окресливши їх коло щодо правовідносин, за якими представник має управляти, користуватися, здійснювати ремонтні роботи саме в квартирі АДРЕСА_6 з наступним отриманням у відповідних органах технічної та будь-якої іншої необхідної документації на зазначений вище об`єкт нерухомості після закінчення ремонту та відповідної реєстрації права власності; укладення договорів щодо експлуатації зазначеної вище квартири; в разі необхідності - реєстрації самовільних перебудов тощо, а не на укладення угоди про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що угода про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією від 30 вересня 2014 року є такою, що укладена ОСОБА_12 , як представником ОСОБА_3 , з перевищенням повноважень, оскільки довіреністю від 09 липня 2014 року ОСОБА_3 , як представнику надано повноваження для представництва інтересів щодо управління, користування, здійснення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_6 з наступним отриманням у відповідних органах технічної та будь-якої іншої необхідної документації на зазначений вище об`єкт нерухомості після закінчення ремонту та відповідної реєстрації права власності; укладення договорів щодо експлуатації зазначеної вище квартири; в разі необхідності - реєстрації самовільних перебудов тощо, а не на укладення угоди про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (стаття 241 ЦК України).

Якщо ж схвалення не відбудеться, то зазначений правочин правових наслідків для того, кого представляють, не тягне і має бути визнаний недійсним відповідно до частини першої статті 241, статей 239, 215 ЦК України.

Однак, в даному випадку матеріали справи не свідчать про наступне схвалення правочину ОСОБА_3 , отже цей правочин не є підставою для виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов`язків для ОСОБА_3 .

При цьому, як вбачається з угоди про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією від 30 вересня 2014 року її підписано мешканцями будинку АДРЕСА_2 , зокрема і ОСОБА_12 , який мешкає та зареєстрований за цією адресою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом із тим, частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

В постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 61-61цс18), Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) вказав, що визначення у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає. що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили стягнути з ОСОБА_3 по 77 780,96 грн за угодою про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією від 30 вересня 2014 року, що разом складає 155 561,93 грн.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вищевказану угоду підписано мешканцями будинку АДРЕСА_2 , зокрема і ОСОБА_12 , який мешкає та зареєстрований за цією адресою. Також цю угоду підписано ОСОБА_12 за ОСОБА_3 на підставі довіреності від 09 липня 2014 року. Однак як встановлено матеріалами справи з перевищенням повноважень. Тобто для ОСОБА_3 цей правочин не є підставою для виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов`язків. Спірні правовідносини стосуються прав та обов`язків ОСОБА_12 , який підписав угоду про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією від 30 вересня 2014 року, що є предметом спору, однак, відповідно до вимог ЦПК України, до участі у справі співвідповідачем не залучений.

Між тим, суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову саме через неналежність відповідача, зокрема через те, що до участі у справі співвідповідачем (належним відповідачем) не залучено ОСОБА_12 , який підписав угоду про благоустрій та спільне користування прибудинковою територією від 30 вересня 2014 року.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про пред`явлення даного позову до неналежного складу відповідачів.

Водночас позивачі не позбавлені права на звернення до суду з вимогами до належних відповідачів.

Однак, враховуючи межі розгляду справи судом апеляційної інстанції (стаття 376 ЦПК України) та беручи до уваги відсутність достатньо обґрунтованих підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яким відмовлено в задоволенні позову позивачам за недоведеністю позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.