Справа № 638/8311/24
Провадження № 2/638/4164/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

08.05.2024 позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05.09.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №, який підписано шляхом підписання акцепту оферти від 05.09.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 05.09.2021 та отримання кредиту згідно заявки- анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 до договору факторингу №24/11-22/2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 121172,85 грн, з яких 12060 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 109112,85 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права вимоги до відповідача, ОСОБА_1 не здійснював жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.11.2022 позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № у розмірі 121172,85 грн. у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2024 вказану справу передано в провадження суду ОСОБА_2 .

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, 13.05.2024, направлено запит до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету апарату Ізюмської міської ради, з відповіді вказаного Відділу вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

22.05.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

10.06.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Індутним Шматько С.М. подано відзив на позов, в обґрунтування якого вказано, що з паперових копій електронних документів вбачається, що у жодному документі не міститься особистих підписів сторін. Одноразові ідентифікатори не були одноразовими, наносились від імені обох сторін у тексти вручну, а не програмним способом, наносились від імені відповідача у тексти іншою особою, оскільки одноразовий ідентифікатор у якості сукупності цифр і літер використаний як підписи обох сторін, не можна встановити, що конкретно та коли було підписано одноразовим ідентифікатором. Відповідачем від інших відповідачів у їх справах за договорами ТОВ «Інфінанс» отримано копії договорів, з яких виявлено, що документи ТОВ «Інфінанс» з різними особами в їх справах підписані ОСОБА_3 однаковим одноразовим ідентифікатором. Доказування позивача ґрунтується на припущеннях, доказів фактичного звернення відповідача до первісного кредитора, створення особистого кабінету, генерації та надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу та підпису договору з кожним додатком первісного кредитора, повідомлення відповідачу та погодження всіх майбутніх умов кредитування, включаючи відсоткову ставку, суму відсотків до сплати та строк їх нарахування, подальшого укладення кредитного договору у письмовій електронній формі на конкретних умовах та надання відповідачеві їх примірників, фактичної видачі кредиту у вказану дату та у вказаному розмірі первісним кредитором, доказів існування заборгованості -позивачем не надано. Відповідачу не надавались примірники оригіналів договору. Позивачем не надано доказів створення відповідачем особистого кабінету на ТОВ «Інфінанс», знаходження там оригіналу договору та фактичного надання договору відповідачу. Жодного документа особисто підписаного відповідачем, доказів ідентифікації також немає. Позивач навіть не може зазначити реквізити відповідача. Обов`язок надати споживачу фінансових послуг другий примірник оригіналу договору покладений законом саме на кредитодавця. Позивачем не доведено перерахунку коштів відповідачу за вказаним договором. Розрахунок суми вимог не є їх доказом, оскільки не є джерелом доказування і не є первинним бухгалтерським документом. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавались в дійсності кошт и позичальнику у кредит. Копія квитанції іншої фінансової установи, у якій ТОВ «Інфінанс» вказане одержувачем коштів із зазначенням його реквізитів, із призначенням платежу «зачисление 12060 на карту НОМЕР_1 » також не первинним бухгалтерським документом, ані документом зведення обліку (випискою), не містить усіх передбачених законом реквізитів для переказу коштів, жодних відомостей про відповідача і не відповідає імперативним вимогам належності та допустимості доказів. Незаконність нарахувань позивача та невідповідність розрахунків позивача наданим ним же паперовим копіям договору з додатками і нормам спеціального законодавства. Збільшення відсотків у період карантину та військового стану, їх нарахування після закінчення строку кредитування є безпідставним. Відповідно до копій заявки, оферти і акцепту до договору позики з ТОВ «Інфінанс» і паспорт споживача сума кредиту 12060 грн, строк кредитування 18 днів, строк дії договору 3 роки, процента ставка 638,75% річних (1,75% на день), повна сума процентів 3798,90 грн, загальна вартість кредиту 15858,90 грн. всього до сплати межах строку кредитування згідно копій 15858,90 грн, з яких 12060,00 грн кредиту, 3789,90 грн відсотки- власний розрахунок сторони відповідача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості виконано за період з 24.11.2022 по 31.03.2024, що очевидно не відповідає 18-денному строку кредитування і знаходиться повністю за його межами, відсотки нараховані за період після закінчення строку кредитування під час карантину та воєнного стану. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

19.06.2024 представником позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Юшкевич К.Д. подано відповідь на відзив, в обґрунтування якої вказано, що у відповідності до умов кожного з укладених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію», згідно з яким електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідачем було подано заявку на оформлення договору, в якій останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської картки, підписав договір електронним підписом. Кредит за кредитним договором було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком еквайром регулюються ЗУ «Про платіжні послуги та постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень, якої вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Позивачем в повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором та наявності відповідної заборгованості за ними. Укладений договір з відповідачем у судовому порядку не був розірваний, у відповідності до вимог ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Договори недійсними не визнані. Кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами усіх істотних умов у письмовій формі. Нарахування відсотків здійснювалось за кожен день користування кредитом, тобто умовами договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником, згідно ст. 625 ЦК України. Щодо повідомлення відповідача про відступлення права вимоги представником позивача вказано, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним. У зв`язку з чим представник позивача просила задовольнити позов.

20.06.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Індутного Шматько С.М. , витребувано у позивача докази.

21.06.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Індутним Шматько С.М. подано заперечення на відповідь на відзив, у яких наголошено, що для того щоб виник обов`язок повернути борг слід довести і факт передачі коштів, за відсутності такого факту передання суми позики, навіть з підписаними договором, то такий договір вважається неукладеним. Відповідач не заперечує саму теоретичну можливість укладання договору в електронній формі та його підписання одноразовим ідентифікатором, однак відповідач у даній справі зустрічного позову не заявляє, оскільки позивачем не надано доказів взагалі існування договору та руху коштів по ньому. Окрім того, представником позивача зазначено, що представником позивача не доведено набуття права вимоги саме до відповідача. Позивачем не надано доказів переказу коштів, розрахунок суми вимог не є їх доказом, оскільки не є первинним бухгалтерським документом. , копія квитанція не може бути доказом переказу коштів відповідачу. Розрахунок не відповідає копії договору, законодавству України та правовим висновкам Верховного Суду про заборону нарахування відсотків поза межами строку кредитування, у період карантину та воєнного стану. У зв`язку з чим представник відповідача просив прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

26.06.2024 представником позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Юшкевич К.Д. на виконання ухвали суду про витребування доказів надано витяг з реєстру прав вимоги, договор факторингу, додаток до договору, заявка- анкета, акцепт, паспорт споживчого кредиту, правила надання грошових коштів у позику, квитанція про сплату, довідку про ідентифікацію, платіжну інструкцію №19055, оферту.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог позивачем надано паспорт споживчого кредиту, у розділі першому якого зазначено найменування та адреса кредитодавця ТОВ «Інфінанс», м. Київ, вул. Жилянська, 41, ліцензія, номер контактного телефону, адреса електронної пошти та веб-сайту кредитодавця. Розділ третій вказаного паспорту містить тип кредиту кредит, сума/ліміт кредиту, грн 12060 грн, строк кредитування 18 календарних днів, мета для задоволення власних потреб, спосіб та строк надання кредиту перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем. Окрім того, розділ четвертий паспорту споживчого кредиту містить процентну ставку 638,75 річних (1,75% в день у період дії Акційної пропозиції), загальні витрати за кредитом 3798,90 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 15858,90 грн, реальна процента ставка 25695,87%. У розділі п`ятому паспорту передбачено порядок повернення кредиту, а саме разово, одним платежем не менше 15858,90 грн, при цьому зафіксовано, що дана умова не обмежує споживача здійснювати платежі частинами. Дата надання вказаної інформації 05.09.2021. паспорт підписано ОСОБА_3 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2j8j1g та ОСОБА_1 також електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2j8j1g.

Також представником позивача надано пропозицію укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/6 від 05.09.2021 (оферта) та надання кредиту згідно заявки анкети №3803506 від 05.09.2021, який підписаний 05.09.2021 директором ТОВ «Інфінанс» ОСОБА_3 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2L3Z8W.

Матеріали справи містять акцепт оферти від 05.09.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 05.09.2021 та отримання кредиту згідно заявки анкети №3803506 від 05.09.2021, який підписано 05.09.021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2j8j1g, при цьому прізвище, ім`я та по батькові підписанта не зазначено.

З наданої заявки анкети на отримання кредиту №3803506 вбачається, що в ній зазначено суму кредиту, реквізити банківської карти, ціль кредиту, ідентифікаційний код, контактну інформацію, особисті дані. Дата заявки 05.09.2021, підпис ОСОБА_1 електронний підпис одноразовим ідентифікатором 2j8j1g.

Довідка про ідентифікацію, яка також долучено до матеріалів позову, містить такі дані: одноразовий ідентифікатор -2j8j1g, час відправки ідентифікатора позичальнику 05.09.2021 та номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор 01. Довідка підписана директором ТОВ «Інфінанс» Балабко О.О. 2L3Z8W електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

З наданого додатку №1 до договору надання позики вбачається, що датою видачі кредиту є 05.09.2021 12060 грн та 23.09.2021 кількість днів у розрахунковому періоді 18, чиста сума 15858,90 грн, сума кредиту 12060,00 грн проценти 3798,90 грн. додаток не мстить жодного підпису.

На підтвердження отримання ОСОБА_1 грошових коштів представником позивача надано квитанцію за сплату №106741068 від 05.09.2021, з якої вбачається, що карткою платника є НОМЕР_1 , призначення платежу «зачисление 12060 на карту НОМЕР_1 », до сплати 12060 грн, комісія 72,36 грн, також вказана квитанція містить реквізити одержувача ТОВ «Інфінанс», , банк АТ ОТП Банк, ІВАN НОМЕР_2 , номер операції 106741067, код авторизація 100000, час операції 05.09.2021 10-48 год., термінал www.ipay.ua.

Як зазначено у пропозиції укласти договір надання позики (оферта) укладання договору в електронному вигляді відбувається відповідно до процедури, викладеної у правилах.

24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22/2, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 24.11.2022 на виконання п.1.2 договору факторингу клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників кількістю 4671, після чого від клієнта до фактора переходять прави вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 121172,85 грн, з яких: 12060 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 109112,85 грн - сума заборгованості за процентами.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Зазначений договір є публічним договором приєднання.

Згідно із частиною першоюстатті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку ТОВ «Інфінанс».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1ст.3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем до суду надані докази щодо укладення договору, а саме: паспорт споживчого кредиту, пропозицію укласти договір надання позики (оферта), акцепт оферти на укладення договору про надання позики, заявку - анкету, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, при цьому пропозиція укласти договір (оферта) підписана тільки директором ТОВ «Інфінанс», а у акцепт оферти взагалі не зазначено прізвище, ім`я та по батькові особи, яка здійснила підписання за допомогою електронного підпису.

Разом з тим, із наданих суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» доказів не вбачається, що відповідач ОСОБА_1 вчинив певну сукупність дій спрямовану на отримання кредиту від позивача, а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора.

Більш того, суд звертає увагу, що одноразовий ідентифікатор, який містить у собі літери та цифри, у паспорті споживчого кредиту містить однакові як літери так і цифри як кредитодавця так і споживача.

Матеріали справи не містять і доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором за зазначеним нею реквізитами.

Квитанція за сплату №106741067, на яку посилається позивач як на підставу переведення коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 , та яка міститься у матеріалах справи не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу на суму 12060 грн.

При цьому суд звертає увагу, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.06.2024, за клопотанням сторони відповідача, було витребувано у позивача, зокрема первинні бухгалтерські документи щодо фактичного перерахування грошових коштів до договору № від 05.09.2021 від ТОВ «Інфінанс» на користь ОСОБА_1 та виписку з банківського рахунку ТОВ «Інфінанс» за дату фактичного перерахунку грошових коштів на користь ОСОБА_1 по договору позики.

Разом з тим, представником позивача повторно надано квитанцію за сплату № від 05.09.2021 та зазначено, що саме цей документ є підтвердженням перерахування на рахунок відповідача ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором та відповідача, як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15 вказав на те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Представник позивача не скористався своїм правом та не заявив клопотання про витребування доказів, а саме первинних документів, що підтверджують факт надання коштів у кредит, від первісного кредитора.

Є безпідставними посилання представника позивача на те, що відповідач може самостійно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів, адже, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, представником позивача не надано доказів того, що реквізити банківської платіжної картки НОМЕР_3 належать відповідачу ОСОБА_1 , з клопотанням про витребування доказів щодо належності вказаного рахунку саме ОСОБА_1 , з банківської установи сторона позивача також не зверталась

Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Вказані висновки суду грунтуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17.

З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази укладання з відповідачем вказаного вище кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та інформації про належність відповідачу платіжної картки, а також підтвердження зарахування грошових коштів саме на картку ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 258, 553, 554, 526, 549, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківського апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПО 35625014, місцезнаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, 01032

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД