КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/3012/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року в складі судді Хоменко В.С.,

встановив:

15.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості:

- за кредитним договором №/327884 від 28.10.2020 в розмірі 10 000 грн, з яких: 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 500 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками;

- за кредитним договором №09145-12/2020 від 16.12.2020 в розмірі 17 433,50 грн, з яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 433,50 грн - сума заборгованості за відсотками,

а всього стягнути 27 433,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» (далі - ТОВ «ГОУФІНГОУ») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/327884 шляхом підписання його електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланим на номер мобільного телефону відповідача.

30.09.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30092021, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 30.09.2021 до договору факторингу №30092021 від 30.09.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 000 грн, з яких 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 500 грн - сума заборгованості за відсотками.

Крім цього, 16.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (далі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №09145-12/2020 на суму 5 000 грн, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

11.08.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №1 від 11.08.2021 до договору факторингу № 1108202 від 11.08.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошові вимоги до відповідача в сумі 17 433,50 грн, з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 433,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Виходячи з вимог ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направив простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору.

Не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року вказаний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №/327884 від 28.10.2020 в розмірі 10 000 грн та за кредитним договором № 09145-12/2020 від 16.12.2020 в розмірі 17 433,50 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 в поновлені строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 25 січня 2023 року. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року залишено без задоволення.

22.04.2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що за договором фінансового кредиту №/327884 від 28.10.2020 проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 1 875 грн (2500/100 x 2,5% х 30).

За договором фінансового кредиту №№ 09145-12/2020 від 16.12.2020 проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 3 300 грн (5 000/100 x 2,2% 30).

Звертає увагу суду, що проценти нараховані після закінчення терміну кредитування, що суперечить висновку, вказаному у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14- 154цс 18).

Стосовно доказів отримання відповідачем грошових коштів за кредитними договорами зазначила, що до матеріалів справи не було надано жодного доказу, який підтверджує отримання нею грошових коштів у розмірі 2 500 грн та 5 000 грн, що суми позики були зараховані на поточний рахунок відповідача, що саме відповідачем було застосовано електронний підпис, а також докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Вказує, що витяги з Реєстру боржників не містить підписів первісних кредиторів та відтиски печаток. Позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги відповідно до договорів факторингу.

Виконані позивачем розрахунки заборгованості не є належними доказами, які доводять дану обставину, за відсутності доказів видачі суми кредиту.

Увідзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Стосовно ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів зазначає, що позивач не володіє та не може володіти їх оригіналами, оскільки позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою такого банку.

На спростування доводів відповідача позивачем було надано наступні документи: інформаційна довідка за вих. №3447/06 від 29.06.2023; детальний розрахунок заборгованості від ТОВ «ГОУФІНГОУ»; інформаційна довідка за вих. №176/07 від 20.07.2022; детальний розрахунок заборгованості від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ».

Зазначає, що на підставі договорів факторингу, позивач одержав від первісних кредиторів право вимоги по заборгованості відповідача, що підтверджується наданими суду доказами.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 жовтня 2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 було укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/327884, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 500 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26.11.2020.

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

У відповідності до п.6.1 договору та Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R37939 /а.с.7-8/.

При цьому, як передбачено п.п. 3.3.3 Кредитного договору клієнт має право, продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в. п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

26 листопада 2020 року позичальником було подано заявку на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) та укладено з ТОВ «ГОУФІНГОУ» додаткову угоду № 2 до Договору про надання фінансового кредиту № /327884 від 28.10.2020.

Згідно з п. 3 Додаткової угоди, у зв`язку з продовженням строку дії договору клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка розрахунків, а саме: термін, на який надано кредит, кількість днів - 60 днів, сума кредиту - 2 500 грн, фіксована процентна ставка за день користування - 2,5 %, сума відсотків за користування кредитом - 1875 грн.

Заявку на продовження строку дії договору та додаткову угоду № 2 було укладено в електронній формі шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором. /а.с.9/

Будь-яких доказів того, що відповідач повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений додатковою угодою, матеріали справи не містять.

Судом також встановлено, що між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_2 в електронній формі було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09145-12/2020 від 16.12.2020.

Відповідно до умов цього договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12 січня 2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 803,001 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,20 % на добу. Тип процентної ставки - фіксований.

У відповідності до п.п. 6.1 договору та Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W35999.

Згідно з Додатком №1 до договору клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов графіка розрахунків, а саме: строк, на який надано кредит, кількість днів - 30 днів, сума кредиту - 5000 грн, фіксована процентна ставка за день користування - 2,20 %, сума відсотків за користування кредитом - 1 533,50 грн, до оплати - 7 533,50 грн.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений умовами договору, матеріали справи не містять.

Матеріали справи містять фото ОСОБА_1 з пред`явленням нею паспорту громадянина України у формі ІД-картки /а.с.10/.

30 вересня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30092021 , у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги , строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, перелік яких зазначений в реєстрі боржників.

Згідно п. 1.2 договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 30.09.2021 до договору факторингу №30092021 від 30.09.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 000 грн, з яких 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 500 грн - сума заборгованості за відсотками.

11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги , строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, перелік яких зазначений в реєстрі боржників.

Відповідно до витягу Реєстру боржників № 1 від 11 серпня 2021 року до договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача на підставі договору про надання фінансового кредиту № 09145-12/2020 у розмірі 17 433,50 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 433,50 грн - сума заборгованості за відсотками /а.с.26/.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності як факту укладення кредитних договорів в електронній формі та отримання відповідачем кредитних коштів, так і факту наявності у відповідача заборгованості за вказаними договорами перед позивачем, який набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі відповідних договорів факторингу.

Колегія суддів не може повністю погодитись з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 28 жовтня 2020 року та 16 грудня 2020 року було укладено в електронній формі два кредитні договори: №/327884 з ТОВ «ГОУФІНГОУ» на суму кредиту 2 500 грн; № 09145-12/2020 з ТОВ «ФК «ІНВЕНСТРУМ» на суму кредиту 5 000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність того, що саме відповідачем було застосовано електронний підпис при підписанні кредитних договорів є необґрунтованим, оскільки вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і вона мала можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідача за кредитними договорами, оскільки надані позивачем суду реєстри боржників не містять підписів клієнта є необґрунтованими.

Надані витяги з реєстру боржників містять посилання на підписи та печатки сторін. Клопотань про витребування оригіналів реєстрів боржників у випадку існування сумнівів у відповідності наданих суду копій відповідачем заявлено не було.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредити за договорами №/327884 з ТОВ «ГОУФІНГОУ» на суму кредиту 2 500 грн та № 09145-12/2020 з ТОВ «ФК «ІНВЕНСТРУМ» на суму кредиту 5 000 грн, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент розгляду справи судом першої інстанції, у матеріалах справи були відсутні належні докази, які б підтверджували правильність нарахування позивачем відсотків за кредитним договором, зокрема в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив позивач, нараховуючи такі відсотки.

Натомість, за відсутності інших доказів, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, який складений позивачем та не містить детального розрахунку такої заборгованості, не може слугувати належним доказом наявності у відповідача заборгованості по сплаті відсотків перед позивачем у заявленому ним до стягнення розмірі.

При цьому, позивач, долучаючи до апеляційної скарги інформаційну довідку, а також новий розрахунок заборгованість, тобто новий доказ, який не був досліджений судом першої інстанції, жодним належним чином не обґрунтував неможливість подання цього доказу до суду першої інстанції, а тому подані позивачем на стадії апеляційного перегляду справи докази не приймаються. Суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, а також те, що згідно з додатковою угодою №2 від 26.11.2020 до Договору про надання фінансового кредиту №/327884 від 28.10.2020 загальна сума, яку відповідач мала повернути кредитору, але, як встановлено, такого повернення не здійснила, сторонами договору визначена у розмірі 4 375 грн, з яких: 2 500 грн - сума кредиту, 1875 грн - сума відсотків за користування кредитом, а відповідно до додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №09145-12/2020 - у загальному розмірі 7 533,50 грн, з яких: 5000 грн - сума кредиту, 2533,50 грн - сума відсотків за користування кредитом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, апеляційний суд враховує, що вказаний розмір відсотків погоджений між сторонами договору у додаткових угодах, і визначені умовами договорів проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку визначеному ч.2 ст.625 ЦК України, однак таких вимог новим кредитом заявлено не було.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами.

Оскільки судом першої інстанції визначено, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі і визначені загальні суми до стягнення, то в порядку ст. 374 ЦПК України ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

В порядку ст.141 ЦПК України, оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , то з останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 076,75 грн, що є пропорційними до задоволених позовних вимог (43,40 %).

Проте, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 106 грн, що також є пропорційним до задоволених вимог апеляційної скарги.

В порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

А отже апеляційний суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача різницю у вказаних сумах, що становить 1 029,25 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суд у м. Києва від 25 січня 2023 року в частині стягнення відсотків скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

У зв`язку з цим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) заборгованість за кредитним договором №/327884 від 28.10.2020 в розмірі 4 375 грн, з яких: 2 500 грн - сума кредиту, 1 875 грн - сума відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) заборгованість за кредитним договором №09145-12/2020 від 16.12.2020 у загальному розмірі 7 533,50 грн, з яких: 5 000 грн - сума кредиту, 2 533,50 грн - сума відсотків за користування кредитом.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 029,25 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук