Номер провадження: 22-ц/813/3817/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2

на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Сегеди О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та посилаючись як на правове обґрунтування своїх вимог на ст. 368, 392, 16 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», ст. 1-3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 22, 24 КпШС України, ст. 60, 70 СК України просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру було задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-0216 від 24 березня 1998 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100) за ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 5275, 88 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати нам правову допомогу у розмірі 50000 грн.

30 листопада 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Саінчук А.О., діючої на підставі ордеру від 05 серпня 2022 року, договору про надання правової допомоги від 07 березня 2022 року та довіреності від 07 березня 2022 року, до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6808,20 грн.

Зазначила, що судові витрати позивача складаються зі сплати судового збору, витрат на правову допомогу, витрат на отримання інформації від КП «БТІ» ОМР, витрат на комісію банку, витрат на проведення оцінку нерухомого майна, витрат на поштову кореспонденцію, витрат на кур`єрську доставку.

Вказувала, що суд першої інстанції не розподілив та не врахував судові витрати, які поніс позивач, які пов`язані з розглядом справи, а саме:

- був замовлений та оплачений звіт про незалежну оцінку ринкової вартості для сплати судового збору, що підтверджується квитанцією №б/н від 09 серпня 2022 року на суму 1500,00 грн. (т. 1 а.с. 29);

- адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» ( ОСОБА_1 ) на суму 208,80 грн, що підтверджується квитанцією (т. 1 а.с. 32);

- адміністративні послуги КП «БТІ» ОМР на суму 498,00 грн, що підтверджується квитанцією № 92705677 від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 50);

- адміністративні послуги КП «БТІ» ОМР на суму 645,00 грн, що підтверджується квитанцією № 92705301 від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 51);

- був замовлений та оплачений технічний паспорт, технічна інвентаризація квартири на суму 1200,00 грн (т. 1 а.с. 74);

- поштові відправлення судової повістки на адресу Відповідача, що підтверджується квитанцією на суму 88,80 грн (т. 1 а.с. 97);

- адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» ( ОСОБА_4 ) на суму 208,80 грн, що підтверджується квитанцією (т. 1 а.с. 154);

- була замовлена та оплачена довідка № 38/64/2022 від 03 червня 2022 року (зміна площу квартири) на суму 1500,00 грн (т. 1 а.с. 171), що підтверджується квитанцією № 9 від 03 червня 2022 року;

- поштове відправлення на суму 26,00 грн, що підтверджується квитанцією від 21 вересня 2022 року (т. 1 а.с. 173);

- адміністративні послуги КП «БТІ» ОМР на суму 583,00 грн, що підтверджується квитанцією № 92705677 від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 207);

- поштове відправлення на суму 94,00 грн (т. 2 а.с. 101);

- поштове відправлення на суму 47,00 грн (т. 3 а.с. 225);

- адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла», що підтверджується квитанцією від 25 липня 2023 року на суму 208,80 грн (т. 4 а.с. 144).

Представник відповідача, діюча на підставі ордеру від 30 вересня 2022 року, надала заяву, згідно якої заперечувала проти поданої заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі, просила суд залишити її без задоволення та провести розгляд справи за її відсутності. Раніше, через систему «Електронний суд» надала заперечення на заяву представника позивача, в обгрунтування якої зазначила, що у наданому позивачем звіті про незалежну оцінку ринкової вартості кв. АДРЕСА_1 вказано, що звіт виготовлений ТОВ «Імперіал-777» 08 серпня 2022 року на підставі договору № 63ОР-Н-22 від 08 серпня 2022 року між ТОВ «Імперіал-777» та ОСОБА_3

Вказувала, що представником позивача в підтвердження нібито понесених витрат наданий інший договір та квитанція про сплату за інші послуги іншої особі, а саме: наданий договір про надання юридичних послуг від 09 серпня 2023 року, укладений між ПП «Офіс БТІ» та ОСОБА_1 (тобто між іншими особами та в інший час), та квитанція від 09 серпня 2023 року про оплату 1500,00 грн ОСОБА_1 ПП «Офіс БТІ». Отже, сума нібито понесених витрат на виготовлення звіту ТОВ «Імперіал-777» від 08 серпня 2022 року про незалежну оцінку ринкової вартості кв. АДРЕСА_1 позивачем не підтверджена, тому не підлягає стягненню. Квитанція від 09 серпня 2023 року про сплату ПП «Офіс БТІ» 1500,00 грн не є належним доказом.

Технічний паспорт на кв. АДРЕСА_1 , та довідка № 38/64/2022 від (зміна площі квартири), були замовлені ОСОБА_1 та виконані 03 червня 2022 року ПП «Офіс БТІ» для можливості оформлення у нотаріуса договору дарування квартири, який він планував укласти 08 червня 2022 року, що підтверджено позивачем у його позові (абз. 2 стор. 4 позову) та листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 08 червня 2023 року (т. 1 а.с. 49).

Стверджувала, що витрати ОСОБА_1 , які він поніс 02 червня 2022 року, 03 червня 2022 року на замовлення технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 на суму 1200,00 грн (т. 1 а.с. 74) та довідки № 38/64/2022 від 03 червня 2022 року (зміна площі квартири) на суму 1500 грн, квитанція № 9 від 03 червня 2022 року (т. 1 а.с. 17) не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, тому не підлягають стягненню.

Щодо стягнення витрат на оплату адміністративних послуг КП «БТІ» ОМР за надання інформації про наявність зареєстрованого права власності фізичних осіб на суму 498,00 грн, квитанція від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 50), на суму 645,00 грн, квитанція від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 51), на суму 583,00 грн, квитанція від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 207) зазначила, що вказана інформація КП «БТІ» ОМР була необхідна ОСОБА_1 для можливості оформлення у нотаріуса договору дарування, який он планував укласти 08 червня 2022 року, що підтверджено позивачем у його позові (абз. 2 стор. 4 позову) та листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 08 червня 2022 року (додано до позову, т. 1 а.с. 49).

Вказувала, що витрати представника ОСОБА_1 за довіреністю від 07 серпня 2022 року по оплаті 18 березня 2022 року КП «БТІ» ОМР вищевказаних сум за надання інформації про наявність зареєстрованого права власності фізичних осіб не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, а також не входять у перелік витрат, передбачений ст. 133 ЦПК України, тому не підлягають стягненню.

Щодо стягнення витрат на адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» на суму 208,80 грн, адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» на суму 208,80 грн, адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» від 25 липня 2023 року на суму 208,80 грн зазначила, що вони не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, перелік яких передбачений ст. 133 ЦПК України, тому не підлягають стягненню. Вказані квитанції КП «Міське агентство з приватизації житла» не містять інформації ким вони сплачені та за яку послугу, тому не можуть вважатися доказом понесених позивачем витрат, що пов`язані з розглядом справи.

Щодо стягнення витрат за поштове відправлення судової повістки на адресу ОСОБА_2 , квитанція на суму 88,00 грн (відправник Малиновський районний суд м. Одеси, отримувач ОСОБА_2 ), за поштове відправлення на суму 94,00 грн, за поштове відправлення на суму 47,00 грн вказував, що вони не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, перелік яких передбачений ст. 133 ЦПК України, тому не підлягають стягненню. Зазначила, що вказані квитанції також не містять інформації про оплату їх позивачем або його представником, тобто не можуть вважатися доказом понесених позивачем витрат.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду від 06 грудня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, яким доповнено резолютивну частину рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року наступним абзацом:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Центральним РО ОГУ УМВС України в Одеській області 17 лютого 1997 року, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 1641 (одна тисяча шістсот сорок одна) гривня 00 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року, посилаючись на те, що стягнувши з відповідача на користь позивача додатковим рішенням 1641,00 грн, суд порушив норми процесуального права, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б документально підтверджували здійснення позивачем оплати таких витрат, а також співмірність їх розміру. Матеріали справи містять звіт ринкової вартості спірної квартири, виготовлений ТОВ «Імперіал-777» та ОСОБА_5 , вартість робіт не вказана, але представником позивача в підтвердження начебто понесених витрат наданий інший договір та квитанція про сплату за інші послуги іншої особи: договір про надання юридичних послуг від 09.08.2023, укладений між ПП «ОФІС БТІ» та Поповим, та квитанція від 09.08.2023 про оплату 1500 грн Поповим приватному підприємству «Офіс БТІ».

Витрати за поштові відправлення не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, перелік яких передбачений ст. 133 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач в особі свого представника адвоката Саінчук А.О. апеляційну скаргу відповідача не визнав, посилаючись на правильне встановлення судом фактичних обставин справи та правильне застосування судом норм матеріального права, що регулюють виниклі спірні правовідносини, та щодо судових витрат зазначає, що позивачем у першій заяві по суті справи було повідомлено про витрати на правову допомогу орієнтовно у розмірі 50000 грн (фіксована сума у додатковій угоді), щодо інших витрат, то такі підтверджено документально, всі витрати було заявлено до судових дебатів, і проти їх розміру представник відповідача не заперечував. Намагання відповідача спотворити дати та прізвища щодо вартості оцінки майна також є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Малиновського районного суду від 06 грудня 2023 року позивач в особі свого представника адвоката Саінчук А.О. просить змінити мотивувальну частину додаткового рішення, виклавши її в редакції постанови ОАС, змінити додаткове рішення в резолютивній частині: заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру «задовольнити частково» на «задовольнити у повному обсязі»; додаткове рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, - змінити в резолютивній частині: з «в розмірі 1641» на «6808» грн.».

Доводами апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду, то заявник посилається на те, що судом не враховано понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 6808,20 грн.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та не визнав апеляційну скаргу позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 апеляційну скаргу відповідача не визнала та підтримала доводи своєї апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримав 31.10.2024 21:40:23 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 33, т. 5).

Відповідач ОСОБА_2 , про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримала 31.10.2024 21:40:23 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 33 зв, т. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає скарги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) зазначено, що: «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що: у серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної вланості на квартиру та в позовній заяві як першій заяві по суті справи на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України зазначив про орієнтовний розрахунок судових витрат, які він поніс або має понести, у розмірі 50000 грн (гонорар адвоката за надання правової допомоги), додавши на підтвердження такого до позовної заяви договір про надання правової допомоги № 9/22 від 07 березня 2022 року, рахунок № 1 від 05 серпня 2022 року, довіреність від 07 березня 2022 року, ордер про надання правової допомоги від 05 серпня 2022 року, додаткову угоду № 1 від 05 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 20, 75-76, 76 звор., 77, 91-94).

Зазначив одночасно в позові, що остаточний детальний розмір судових витрат буде наданий суду та направлений відповідачу до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався та із відповідними заявами по суті справи до суду не звертався, у тому разі і щодо своїх заперечень проти розміру судових витрат.

29 листопада 2023 року позивач в особі свого представника адвоката Саінчук А.О. подав до суду заяву по судових витратах, в якій повідомив суд першої інстанції, що просив ухвалити додаткове судове рішення щодо витрат пов`язаних із розглядом справи у загальному розмірі 6808,20 грн, посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 134, ст. 270 ЦПК України і наявне право подачі таких протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що про такі уло заявлено до закінчення судових дебатів у справі.

Суд, частково задовольняючи заяву про стягуючи з ОСОБА_2 на користь позивача витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 1641 грн, виходив із обґрунтованості вказаних витрат саме у наведеному розмірі.

Судом враховано перелік наданих адвокатських послуг, принцип співмірності, адже позовні вимоги задоволено повністю, розумність судових витрат, та зроблено висновок про обґрунтованість наступних витрат, пов`язаних із розглядом справи, які поніс позивач, а саме:

- оплату звіту про незалежну оцінку ринкової вартості для сплати судового збору, на суму 1500,00 грн, що підтверджується квитанцією № б/н від 09 серпня 2022 року. (т. 1 а.с. 29)

- поштове відправлення на суму 94,00 грн. (т. 2 а.с. 101);

- поштове відправлення на суму 47,00 грн. (т. 3 а.с. 225).

Натомість, щодо решти витрат вважав такі необґрунтованими.

Доводами апеляційної скарги позивача є помилковість таких висновків та необхідність задоволення заяви позивача та стягнення судових витрат у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги відповідача щодо додаткового рішення є необґрунтованість судових витрат позивача та їх недоведеність належними доказами, вважає їх такими, що не мають відношення до розглядуваної справи та не містять доводів щодо строку подання таких та неправильного застосування судом правил, що регулюють ухвалення додаткового рішення у справі ст. 246, 270 ЦПК України.

Тому, колегія суддів, діючи в межах апеляційних скарг, зазначає таке.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 710/1367/20 (провадження № 61-18295св23), в додатковій постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 904/1101/23, в ухвалі Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 638/6853/21 (провадження № 61-16912св23) зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, зокрема і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Обґрунтованість інших витрат, на що помилково посилається позивач в своїй апеляційній скарзі, позивачем не доведена, натомість відповідачем не спростовані понесені та підтверджені та стягнуті судом судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

Суд дійшов вірного висновку про часткову обґрунтованість заяви позивача, отже підстави для зміни або скасування оскаржуваного додаткового рішення за доводами апеляційних скарг сторін відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити та залишити додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 06 грудня 2024 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко