Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/988/24
Справа № 279/1984/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Пригоцькою Я.О., розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу №279/1984/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що з 13.10.1993 року вона зареєстровна та проживає по АДРЕСА_1 . Житловий будинок разом з погосподарськими будівлями та спорудами належав померлому батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До своєї смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 .

Вона за власні кошти поховала батька, на момент його смерті проживала та продовжує проживати в батьківському будинку до даного часу, сплачує комунальні послуги, проводить ремонт житлового будинку, обробляє земельну ділянку, вільно користується вказаним будинком. Спадкоємців та інших дітей крім неї ОСОБА_2 не мав. З матір`ю ОСОБА_3 офіційний шлюб не укладали. Просила визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок, який належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за набувальною давністю.

Позивачка просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву.

Відповідач просив розглянути справу у його відсутність, подавши письмову заяву проти заявлених позовних вимог не заперечив.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою татті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за змістом ст. 20 зазначеного кодексу, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).

Аналіз змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України дає підстави для висновку, що вимоги про визнання за позивачем права власності на річ (майно) за набувальною давністю можливі за умови доведеності належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами сукупності всіх трьох елементів: добросовісності заволодіння чужим майном, відкритості володіння ним та безперервності володіння протягом встановленого Кодексом строку.

Відсутність (недоведеність) одного із названих елементів виключає визнання права власності за набувальною давністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вважає себе спадкоємицею належного померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 майна як його дочка, однак доказів походження від вказаної особи не надає. Намагалась реалізувати своє право на оформлення права на належне померлому спадкове майно, зокрема й житловий будинок АДРЕСА_1 , однак отримала роз`яснення нотаріуса, що родинний зв`язок зі спадкодавцем не підтверджено.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач була обізнана з тією обставиною, що власником житлового будинку, який є предметом спору та на який вона просить визнати право власності за набувальною давністю, був померлий ОСОБА_2 , у ньому вона зареєстрвоана та проживає з його дозволу та за його згодою, що виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю.

Викладене вище дає суду підстави для висновку, що ОСОБА_1 користується зазначеним вище будинком на підставі певного юридичного титулу, а саме як користувач, а тому не є добросовісним набувачем спірного будинку, оскільки це майно має власника, що виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю. Звертаючись з даним позовом до суду позивач фактично намагається узаконити право власності на нерухоме майно за набувальною давністю всупереч встановленому законом порядку оформлення майна. Позивач не позбавлена права оформити своє право в порядку спадкування, довівши родинний зв`язок зі спадкодавцем чи факт проживання з ним однією сім`єю.

За таких обставин, правових підстав для задоволення позову не встановлено.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, статтями 328, 344, 1277 ЦК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 від 02.08.2001 р., РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомрської області, Житомирська область, м.Коростень, вул.Грушевського,22, .

Суддя