05.11.2024 Справа № 756/8104/24
Унікальний № 756/8104/24
Провадження № 2/756/3902/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 листопада 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Харук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Заступника керівника Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту неправильності актового запису, визнання спадщини відумерлою та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить:

- встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть № 4912 від 02.03.2021, складеному 02.03.2021 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в частині запису прізвища померлої « ОСОБА_2 » та внести виправлення в цей актовий запис, зазначивши правильне прізвище померлої « ОСОБА_3 »;

- визнати спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), відумерлою та передати її територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради;

- витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Також позивач просив стягнути з відповідача на користь Київської міської прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 9 731,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.06.1993.

ОСОБА_4 померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років. Її труп виявлено 05.02.2021 за місцем проживання померлої: у квартирі АДРЕСА_1 .

Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 18.04.2024 повідомлено, що актовий запис про смерть, складений щодо ОСОБА_4 у відділі відсутній.

Проте, окружною прокуратурою встановлено, що у лікарському свідоцтві про смерть від 08.02.2021 № 010-627, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, в частині запису прізвища померлої зазначено « ОСОБА_2 » замість правильного - « ОСОБА_3 ». Тому також і в актовому записі про смерть ОСОБА_4 в частині запису прізвища померлої зазначено « ОСОБА_2 » замість правильного - « ОСОБА_3 ».

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 (спірна квартира). Заповіти та спадкові договори останньою не складались. Осіб, які є родичами або членами сім`ї померлої ОСОБА_4 , не встановлено.

На дату смерті ОСОБА_4 , у спірній квартирі проживала лише вона.

Захоронення тіла померлої ОСОБА_4 здійснено за рахунок держави співробітниками РС СКП «Спецкомбінат ДКПО». Родичі померлої, або інші особи, для отримання лікарського свідоцтва про смерть для подальшого поховання тіла померлої, до відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, не звертались.

Разом з тим, на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савицької Д.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 10.12.2021 (індексний номер рішення: 45599446), право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (відповідач). Підставою для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості став договір купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 № 1121, начебто укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., текст якого викладений на спеціальному бланку нотаріального документа з реквізитами: ДП «ПК» Зоря» Зам. 233. 2011-ІІІ, який підприємством не виготовлявся.

Приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_5 по Київському міському нотаріальному округу припинена з 04.04.2012 у зв`язку із поданням заяви про припинення нотаріальної діяльності. У справах приватного нотаріуса відсутній договір купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 № 1121.

Отже, ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну квартиру на підставі неіснуючого документу - договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 № 1121.

Листом від 08.02.2022 № 062/14-1835 (И-2022) КП КМР «КМ БТІ» повідомлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений 27.09.2011 приватним нотаріусом Курковською Я.Л., в Бюро не реєструвався.

За фактом заволодіння шахрайським шляхом вказаною квартирою Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003227 від 21.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Враховуючи відсутність спадкоємців у ОСОБА_4 , та факт незаконного відчуження квартири АДРЕСА_1 , позивач уважає необхідним визнати спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 відумерлою, а також витребувати квартиру на користь територіальної громади міста Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також зазначила, що проти винесення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з інформацією комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08.02.2022 № 062/14-1835 (И-2022) за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.06.1993.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років. Труп ОСОБА_4 виявлено 05.02.2021 за місцем проживання померлої: у квартирі АДРЕСА_1 .

Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 18.04.2024 № 1135/33.12-58 повідомлено, що актовий запис про смерть, складений щодо ОСОБА_4 , у відділі відсутній.

Проте окружною прокуратурою встановлено, що у лікарському свідоцтві про смерть від 08.02.2021 № 010-627, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, в частині запису прізвища померлої зазначено « ОСОБА_2 » замість правильного - « ОСОБА_3 ». Тому також і в актовому записі про смерть ОСОБА_4 в частині запису прізвища померлої зазначено « ОСОБА_2 » замість правильного - « ОСОБА_3 ».

Відповідно до інформації Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.05.2024 № 1302/33.12-58, здійснено державну реєстрацію смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про смерть № 4912 від 02.03.2021.

У зв`язку з помилковим внесенням до актового запису про смерть прізвища « ОСОБА_2 », постановою слідчого від 29.05.2024 уточнено анкетні дані померлої ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 (спірна квартира). Заповіти та спадкові договори останньою не складались. Осіб, які є родичами або членами сім`ї померлої ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до інформації Оболонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.04.2024 № 655/33.5-80, актових записів про народження, народження дітей, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені щодо ОСОБА_4 у відділі не виявлено.

Відповідно до листа Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.04.2024 № 104-3404, у період з 04.01.2005 по 30.12.2021 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованою значилась 1 особа - ОСОБА_4 . На даний час за вказаною адресою відсутні зареєстровані особи.

Отже, на дату смерті ОСОБА_4 , у спірній квартирі проживала лише вона, що підтверджується також листом від 23.05.2024 за № 104-4225 Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

ОСОБА_4 проживала у спірній квартирі на підставі ордеру на житлове приміщення від 03.01.1979 № 16204 серія Б, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва.

Спірна квартира передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1993, виданого відповідно до розпорядження органу приватизації фонду комунального майна Мінського району м. Києва від 30.06.1993 № 798.

Також, за інформацією Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.04.2024 № 104-3404 власником особового рахунку для обліку житлово-комунальних послуг за вищезазначеною адресою з 2010 року є ОСОБА_4 , що також підтверджується листом Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 06.06.2024 № 058/02-1927.

За інформацією Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 29.02.2024 № 841/01-09, у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо заповітів та спадкових договорів ОСОБА_4 , відсутні спадкові справи, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не видавались.

Окрім того, труп ОСОБА_4 виявлено працівниками поліції за місцем її проживання. Згідно актового запису про смерть № 4912 від 02.03.2021, не встановлено причину смерті ОСОБА_4 через гнильні зміни трупа.

Захоронення тіла померлої ОСОБА_4 здійснено за рахунок держави співробітниками РС СКП «Спецкомбінат ДКПО». Родичі померлої, або інші особи, для отримання лікарського свідоцтва про смерть для подальшого поховання тіла померлої, до відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, не звертались (лист КМКБ СМЕ від 23.05.2024 № 01/1148).

Вищевказані обставини свідчать про відсутність осіб, які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та можуть вважатися такими, що прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, спадкоємці за законом та за заповітом у померлої ОСОБА_4 відсутні.

Разом з тим, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.01.2022, на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савицької Д.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 10.12.2021 (індексний номер рішення: 45599446) право власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 . Підставою для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості став договір купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 № 1121, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., текст якого викладений на спеціальному бланку нотаріального документа з реквізитами: ДП «ПК» Зоря» Зам. 233. 2011-ІІІ.

Однак, Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 04.02.2022 № 3916/6-22 повідомлено, що приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_5 по Київському міському нотаріальному окрузі припинена з 04.04.2012 у зв`язку із поданням заяви про припинення нотаріальної діяльності. Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса знаходяться в приміщенні Київського державного нотаріального архіву. Відповідно до акту Експертної комісії Управління нотаріату від 04.02.2022, у справах приватного нотаріуса Курковської Я.Л. реєстри для реєстрації нотаріальних дій за 2011 рік відсутні. Також, у справах приватного нотаріуса відсутній договір купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 № 1121, посвідчений приватним нотаріусом Курковською Я.Л.

На запит прокурора щодо виготовлення бланку з реквізитами: «ДП «ПК» Зоря» Зам. 233. 2011 -III» дочірнє підприємство «Поліграфічний комбінат «Зоря» листом від 19.04.2024 № 429-06/24 повідомило, що спеціальний бланк нотаріального документу з реквізитами: «ДП «ПК» Зоря» Зам. 233. 2011 -III» у 2011 році підприємством не виготовлявся.

Отже, ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну квартиру на підставі неіснуючого документу - договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 № 1121.

Окрім того, листом від 08.02.2022 № 062/14-1835 (И-2022) КП КМР «КМ БТІ» повідомлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений 27.09.2011 приватним нотаріусом Курковською Я.Л., в Бюро не реєструвався.

За договором купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 № 1121, місце проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 . Проте, у Державній міграційній службі України, станом на 22.05.2024 відсутні відомості щодо місця проживання ОСОБА_1 (лист Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 22.05.2024 № 6.2-5281/6-24).

За фактом заволодіння шахрайським шляхом вказаною квартирою Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003227 від 21.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 ЦК України, актом цивільного стану є, зокрема, смерть фізичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

За ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Відповідно до п. 1.14 Правил Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (Правила), на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.13 Правил, підставою для внесення змін у актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

При цьому, неправильність в актовому записі не обов`язково має бути пов`язана з помилками власне при складенні актового запису чи помилками реєстратора, така неправильність може бути пов`язана з іншими чинниками, наприклад, неправильним перекладом в документі, на підставі якого вносились відомості до актового запису.

Окружною прокуратурою встановлено, що 05.02.2021 слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві Красносельським A.C. під час огляду квартири АДРЕСА_3 було виявлено труп ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Особу померлої встановлено на підставі виявленого під час огляду місця події паспорту гр. СРСР на ім`я ОСОБА_4 , який було вилучено у встановленому законом порядку.

Однак, Київським міським бюро судово-медичної експертизи під час реєстрації трупа ОСОБА_4 в журналі реєстрації трупів в судово-медичному морзі та, відповідно, у лікарському свідоцтві про смерть від 08.02.2021 № 010-627, в частині запису прізвища померлої, помилково зазначено « ОСОБА_2 » замість правильного - « ОСОБА_3 ».

Допитана слідчим у якості свідка мешканка квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_7 також підтвердила факт проживання ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_3 до моменту смерті останньої.

Відповідно до актового запису про смерть № 4912 від 02.03.2021, державна реєстрація смерті ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) здійснювалась за заявою ОСОБА_8 - співробітника Відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи без паспорта померлої, а відомості щодо прізвища, ім`я, по батькові, дати народження внесені до актового запису на підставі лікарського свідоцтва про смерть. Паспорт померлої не здано, свідоцтво про смерть не видано. Захоронення тіла померлої ОСОБА_4 здійснено за рахунок держави.

Оскільки спадкоємці у померлої ОСОБА_4 відсутні, неправильність запису у написанні прізвища померлої є перешкодою для визнання її спадщини відумерлою та передачі відумерлого майна у власність територіальної громади міста Києва.

Отже, з вищенаведеного вбачається необхідним встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть № 4912, складеному 02.03.2021 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в частині запису прізвища померлої « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 ».

За приписами ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Приписами ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

У зв`язку з тим, що у Спадковому реєстрі відсутні відомості про видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , враховуючи, що станом на 30.01.2021 (приблизна дата смерті ОСОБА_4 ) у спірній квартирі ОСОБА_4 проживала одна, у суду наявні підстави для визнання спадкового майна ОСОБА_4 відумерлою спадщиною та передачу його у власність територіальної громади міста Києва.

Як передбачено п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, смерть власника є підставою припинення права власності.

Виходячи з правової природи відумерлості спадщини, підставою для проведення державної реєстрації права власності на спадкове майно є відповідне судове рішення, прийняте після спливу встановленого законом річного строку.

Отже, після смерті ОСОБА_4 30.01.2021 у Оболонському районі міста Києва відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 , яка за відсутності у померлої спадкоємців за законом та за заповітом має бути визнана відумерлою спадщиною та перейти у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради відповідно до ст. 1277 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України, право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.

Стаття 321 ЦК України встановлює принципи непорушності права власності. Відповідно до цієї норми, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як установлено судом вище, підставою для державної реєстрації права власності на спірну квартиру став договір купівлі-продажу квартири від 27.09.2011 № 1121, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. на спеціальному бланку нотаріального документа з реквізитами: ДП «ПК» Зоря» Зам. 233. 2011 -III.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим, судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Згідно ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Згідно зі ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України).

Згідно ст. 52 Закону України «Про нотаріат», запис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії.

За ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 1.4 розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.06.1998 за № 399/2839 (в редакції станом на дату договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2011) передбачено, що державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах, тощо).

Згідно з п. 1.6 Інструкції, державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників незалежно від форми власності.

Отже, право власності на нерухоме майно, яке виникло до 01.01.2013, підлягало обов`язковій державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації.

Як убачається з листа КП КМР «КМ БТІ» від 08.02.2022 № 062/14-1835 (И-2022), державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 проведено за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.06.1993, а також підтверджено відсутність реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2011.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень слід розуміти офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав, є серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачені підстави для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дублікат.

При цьому, сама державна реєстрація права власності не є підставою для набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Сама собою державна реєстрація речового права за певною особою без наявності чинного правовстановлюючого документа на підтвердження такого права не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи відповідного речового права.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 916/675/15 та від 08.04.2020 у справі № 910/10353/19, у постанові від 10.05.2018 у справі № 910/15993/16.

Відповідно до ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 27.09.2011 № 1121 є нікчемним, оскільки він фактично сторонами не укладався, нотаріально не посвідчувався, державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру за вказаним договором КП КМР «КМ БТІ» не проводилась. Відчуження 27.09.2011 спірної квартири здійснено поза волею дійсного власника ОСОБА_4 , адже вона проживала у спірній квартирі до 30.01.2021 (дата смерті).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З огляду на викладене та враховуючи те, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 27.09.2011 № 1121 приватним нотаріусом Курковською Я.Л. не посвідчувався, спеціальний бланк нотаріальних документів на якому викладено текст договору з реквізитами: «ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» Зам. 233. 2011-ІІІ» у 2011 році ДП «Поліграфічний комбінат «Зоря» не виготовлялось, реальної передачі ОСОБА_1 спірної квартири не відбулося, а вказаний договір спрямований на незаконне заволодіння майном територіальної громади - такий договір є нікчемним за своєю правовою природою, а тому не потребує додаткового визнання його недійсним за рішенням суду.

Враховуючи те, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 27.09.2011 № 1121 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не укладався, останній не набув права власності на спірну квартиру.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.05.2023 у справі № 335/12292/19 (провадження № 61-10042св21), саме вимога про витребування нерухомого майна є ефективним і правомірним способом захисту порушеного права, який повністю забезпечує відновлення порушеного права територіального громади, у якої майно вибуло із правомірно очікуваного володіння поза її волею, а отже, відповідає завданням цивільного судочинства- ефективному захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи.

Таким чином, правомірним та ефективним способом захисту порушеного права територіальної громади м. Києва є визнання спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця, відумерлою з подальшим витребуванням нерухомого майна у порядку, передбаченому статтями 387-388 ЦК України.

Задоволення позову в частині позовних вимог про визнання спадщини відумерлою має наслідком набуття права власності на спірне майно за територіальною громадою, що в свою чергу має наслідком витребування зазначеного майна у володільця майна.

Спір у даній справі виник через вибуття квартири із правомірно очікуваного володіння територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради поза її волею на підставі договору купівлі-продажу спірної квартири від 27.09.2011 № 1121, який є нікчемним.

Згідно із вимогами статті 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є недобросовісним володільцем квартири АДРЕСА_1 , а державна реєстрація за ними права власності на вказане майно фактично зберігає за ними повноваження щодо володіння, користування та розпорядження спірним майном, суд убачає правильним та справедливим витребувати від відповідача ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

З урахуванням вищенаведеного, суд уважає позовні вимоги такими, що необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд уважає необхідним стягнути з відповідача на користь Київської міської прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 9 731,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9-14, 19, 23, 27, 133, 141, 280, 281 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть № 4912 від 02.03.2021, складеному 02.03.2021 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в частині запису прізвища померлої « ОСОБА_2 » та внести виправлення в цей актовий запис, зазначивши правильне прізвище померлої « ОСОБА_3 »;

Визнати спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), відумерлою та передати її територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради;

Витребувати від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Київської міської прокуратури (; адреса: м. Київ, вул. Предславинська, 45/9) судовий збір у розмірі 9 731 (дев`ять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.В. Белоконна