450/13/24
2/465/2963/24
У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

26.08.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовною заявою ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області Даниліва Є.О.від 08.02.2024 дану цивільну справу направлено за підсудністю на розгляд Франківського районного суду м. Львова.

З ухвали судді Пустомитівського районного суду Львівської області Даниліва Є.О.вбачається, що відповідач ОСОБА_1 на даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тому справу направлено за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2024, головуючим суддею у справі визначено Кушнір Б.Б.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа помилково направлена Пустомитівським районним судом Львівської області до Франківського районного суду м.Львова, з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту ст. 28 ЦПК України вбачається, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

З відповіді №737216 від 13.08.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 04.03.2016 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповіддю Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №35-вих-120041 від 21.08.2024 року, отриманої судом 22.08.2024 стверджується, що в Реєстрі територіальної громади м. Львова станом на 20.08.2024 відсутні відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, приходжу до висновку, що відповідач не зареєстрований у встановленому порядку за адресою: АДРЕСА_1 , а сам факт зняття не є однозначною підставою для підтвердження факту реєстрації відповідача за вказаною адресою.

Отже, з наведеного можна підсумувати, що Пустомитівський районний суд Львівської області помилково направив дану цивільну справу до Франківського районного суду м.Львова.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають поверненню для розгляду за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області, як помилково направлені до Франківського районного суду м.Львова.

Разом з тим, враховуючи, що дана справа направлена до Франківського районного суду м.Львова з порушенням правил, встановлених ст. 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За нормами ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України,

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором,повернути на розгляд Пустомитівського районного суду Львівської областіза територіальною юрисдикцією (підсудністю), як помилково направлені.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір Б.Б.