КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 372/4169/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3449/2024Головуючий у суді першої інстанції - Проць Т.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Льовочкіною Валерією Михайлівною, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до малолітньої ОСОБА_3 в особі матері ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Донченко Вікторія Юріївна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію прав,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до малолітньої ОСОБА_3 в особі матері ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: ПН Обухівського РНО Донченко В.Ю. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію прав.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.10.2023 поданий позов було залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 120).

20.10.2023 ОСОБА_1 , через свого представника, було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, яка обґрунтовувалась тим, що у зв`язку з розглядом даної справи сторона відповідача понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 340,00 грн. Відповідна заява про надання доказів на підтвердження понесених витрат була зазначена у відзиві на позовну заяву, а також, озвучена до ухвалення судового рішення (т. 1-І, а.с. 1-3).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30.10.2023 у задоволенні заяви представника відповідача Льовочкіної В.М. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по цивільній справі 372/4169/21 відмовлено (т. 1-І а.с. 15-17).

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника, було подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення про задоволення заяви та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені витрати у розмірі 9 340,00 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у порушення норм ст. 264 ЦПК України, у оскаржуваній ухвалі не зроблено ніякого висновку щодо наведених відповідачем обставин і доводів на обґрунтування вимог, які стосуються понесення ОСОБА_1 судових витрат у зв`язку з тривалим судовим процесом (понад два роки), який у результаті завершився невмотивованою відмовою позивача від свого позову (т. 1-І а.с. 19-22).

28.12.2023 ОСОБА_2 було подано відзив на подану апеляційну скаргу, у якому звертає увагу на те, що представником відповідача не надано належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник в наслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України. Тому, висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають матеріалам справи та узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду та ЦПК України (т. 1 а.с. 191-194).

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.10.2023 позовну заяву ОСОБА_2 до малолітньої ОСОБА_3 , в особі матері ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: ПН Обухівського РНО Донченко В.Ю. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію прав, залишено без розгляду.

У зазначеній ухвалі питання про розподіл між сторонами судових витрат, не вирішувалося.

Частиною 5 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Процесуальним законом не визначено поняття необґрунтованих дій сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заява представника відповідача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. Під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.

Твердження апелянта про необґрунтоване посилання суду першої інстанції на ч. 5 ст. 142 ЦПК України є помилковими, оскільки нормами діючого процесуального закону передбачено не лише відшкодування безумовних понесених судових витрат, а й виключення, на підставі яких судові витрати сторонам не відшкодовуються. Такі виключення закріплені у статтях 141, 142 ЦПК України. Тому, у зв`язку з недоведеністю відповідачем вчинення позивачем необґрунтованих дій під час подання позовної заяви та її розгляду у суді першої інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано застосував ч. 5 ст. 142 ЦПК України та відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а ухвалу суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Понесені заявником судові витрати (правнича допомога за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Льовочкіною Валерією Михайлівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року залишено без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25 січня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома