ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 760/9610/15-ц

провадження № 61-5115св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заявник - акціонерне товариство «Альфа-Банк» (яке змінило найменування наакціонерне товариство «Сенс Банк»),

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року у складі судді Усатової І. А. та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у складі колегії суддів:Ящук Т. І., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

у справі за заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» (яке змінило найменування на акціонерне товариство «Сенс Банк») про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст вимог заявника

У травні 2021 року заявник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні від 01 березня 2016 року № 760/9610/15 у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що 01 березня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва видав виконавчий лист № 760/9610/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 800/83298 у розмірі 52 555,13 дол. США, що еквівалентно 1 132 717,40 грн. В подальшому виконавчий лист № 760/9610/15-ц було передано на виконання до Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Солом`янський ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві).

Постановою від 03 жовтня 2016 року старший державний виконавець Солом`янського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бердар М. М. відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 760/9610/15-ц, який виданий 01 березня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 800/83298 у розмірі 52 555,13 дол. США, що еквівалентно 1 132 717,40 грн.

10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно із рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року.

Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року вирішено затвердити передавальний акт (пункт 2.1 протоколу).

Відповідно до пункту 1 передавального акта від 15 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження передавального акта загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Заявник вказував, що до АТ «Альфа-Банк» перейшли усі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк», в тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 800/83298 у розмірі 52 555,13 дол. США, що еквівалентно 1 132 717,40 грн.

Відповідно до вказаного, заявник просив суд замінити стягувача у виконавчому листі від 01 березня 2016 року № 760/9610/15-ц, який виданий Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення грошових коштів за кредитним договором, а саме - АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з переходом до АТ «Альфа-Банк» прав кредитора за кредитним договором, який укладений між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Солом`янський районний суд м. Києва ухвалою від 29 червня 2022 року, яку Київський апеляційний суд постановою від 13 грудня 2023 року залишив без змін, замінив сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 760/9610/15-ц, виданого 01 березня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 800/83298 у розмірі 52 555,13 дол. США, що еквівалентно 1 132 717,40 грн, а саме стягувача АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».

Ухвала місцевого суду, з якою погодився суд апеляційної інстанції, мотивована тим, що матеріали справи містять достатні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, який виданий 01 березня 2016 року № 760/9610/15-ц Солом`янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 800/83298 у розмірі 52 555,13 дол. США, що еквівалентно 1 132 717,40 грн, а саме стягувача АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2024 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її із Солом`янського районного суду м. Києва.

20 червня 2024 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

На підставі ухвали Верховного Суду від 16 липня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 27 серпня 2024 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петров Є. В., Пророк В. В., Ситнік О. М.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2024 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою від 04 листопада 2024 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернула справу на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник вказує, що кінцевими бенефіціарними власниками AT «Сенс Банк» є особи, які є громадянами російської федерації та перебувають під санкціями, а тому відсутні будь-які підстави для заміни сторони стягувача з огляду на вимоги пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи військову агресію російської федерації проти України, постійні обстріли ракетами, дронами, вчинення інших терактів відносно України та її громадян, стягнення грошових коштів на користь юридичної особи, бенефіціарами якої є виключно громадяни країни-агресора, буде сприяти підтримці такої агресії та є неприпустимим.

Звертає увагу, що згідно з спільною заявою правничої спільноти про зупинення виконання рішень на користь росії, розміщеної на офіційному сайті Вищої ради правосуддя, рішення судів, арбітражів та інших юрисдикційних органів у будь-яких цивільних чи комерційних справах, ухвалені на користь російської федерації, її органів, компаній, банків, фондів, установ, у яких вона має істотну участь або інтерес, інших контрольованих росією осіб, не можуть бути визнані та примусово виконані до остаточного припинення агресії російської федерації й усунення наслідків цієї агресії. Учасники проваджень, у яких запитано визнання і виконання рішень на користь росії, мають добросовісно повідомити про це та зробити всі необхідні заяви для зупинення виконання. Водночас суди й інші компетентні органи мають повноваження вжити всіх необхідних заходів для зупинення виконання рішень на користь росії. Судді, адвокати, арбітри, інші учасники проваджень, на яких покладено обов`язок дотримуватися високих професійних та етичних стандартів у цих провадженнях, мають усвідомлювати свою відповідальність за збереження миру, утвердження верховенства права й недопущення сприяння збройній агресії в будь-якій формі. Суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували зазначені факти.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не надіслали відзив на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що Солом`янський районний суд м. Києва заочним рішенням від 15 вересня 2015 року у справі № 760/9610/15-ц задовольнив позов АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 800/83298: у розмірі 52 555,13 дол. США, що еквівалентно 1 132 717,40 грн, яка складається з:

- сума заборгованості за кредитом - 26 710,64 дол. США, що еквівалентно 575 692,71 грн;

- сума заборгованості за відсотками - 16 019,97 дол. США, що еквівалентно 345 277,31 грн;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6 475,98 дол. США, що еквівалентно 139 576,33 грн;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 3 348,55 дол. США, що еквівалентно 72 171,05 грн.

Стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3 654 грн.

01 березня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва видав представнику АТ «Укрсоцбанк» виконавчі листи.

Старший державний виконавець Солом`янського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бердар М. М. постановою від 03 жовтня 2016 року відкрив виконавче провадження № 52452202 з виконання виконавчого листа № 760/9610/15-ц, який виданий 01 березня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 800/83298 у розмірі 52 555,13 дол. США, що еквівалентно 1 132 717,40 грн.

Головний державний виконавець Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецький М. М. постановою від 17 січня 2020 року прийняв до виконання виконавчий лист № 760/9610/15-ц, який виданий 01 березня 2016 року Солом`янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 03 жовтня 2007 року № 800/83298 у розмірі 52 555,13 дол. США, що еквівалентно 1 132 717,40 грн.

Головний державний виконавець Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецький М. М. постановою від 19 червня 2020 року оголосив розшук майна боржника - транспортних засобів AUDI Q7, 2008 року випуску, та MERCEDES-BENZ В180, 2007 року випуску.

Рішенням акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019, а також рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол від 15 жовтня 2019 року № 4/2019) затверджено передавальний акт. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до інформації, розміщеної на сторінці офіційного інтернет-представництва Національного банку України, власниками істотної участі в АТ «Альфа-Банк» станом на 21 квітня 2022 року були: 1) АВН Ukraine Limited (місцезнаходження юридичної особи: Кіпр, м. Нікосія); 2) АВН Holdings S. A. (місцезнаходження юридичної особи: Люксембург, м. Люксембург); 3) ОСОБА_3 (громадянин російської федерації); 4) ОСОБА_4 (громадянин Держави Ізраїль та російської федерації); 5) ОСОБА_5 (громадянин Латвійської Республіки та російської федерації).

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також були остаточними ключовими учасниками в структурі власності банку станом на 21 квітня 2022 року, які мали частку понад 10 % в статутному капіталі банку.

02 березня 2022 року Національний банк України прийняв рішення про застосування заходу впливу у вигляді тимчасової, до усунення порушення, заборони власникам істотної участі в АТ «Альфа-Банк»: ОСОБА_4 використовувати право голосу за 94 403 641 843 простими іменними акціями АТ «Альфа-Банк», що становлять 32,8632 % статутного капіталу банку через володіння ним 32,8632 % статутного капіталу АВН Holdings S. A., яка

є контролером банку шляхом володіння частки в розмірі 100 % статутного капіталу АВН Ukraine Limited, що володіє 42,3994 % акцій банку та прямого володіння 57,6006 % акцій банку; ОСОБА_5 використовувати право голосу за 35 625 717 685 простими іменними акціями АТ «Альфа-Банк», що становлять 12,4018 % статутного капіталу банку, через володіння ним 12,4018 % статутного капіталу АВН Holdings S. A.

15 квітня 2022 року були прийняті рішення, зокрема, про визнання

ОСОБА_3 власником істотної участі в АТ «Альфа-Банк», який набув істотну участь без отримання погодження Національного банку України, з порушенням вимог банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України, та про застосування до нього у зв`язку з цим заходу впливу у вигляді тимчасової, до усунення порушення, заборони власнику істотної участі в АТ «Альфа-Банк» використовувати право голосу за 117 666 731 633 простими іменними акціями АТ «Альфа-Банк», що становлять 40,9614 % статутного капіталу банку, через володіння ним 40,9614 % статутного капіталу АВН Holdings S. A.

У зв`язку з викладеним, рішенням Національного банку України від 21 квітня

2022 року № 20/659-рк право голосу за акціями АТ «Альфа-Банк», які опосередковано належать власникам істотної участі в банку та остаточним ключовим учасникам у структурі власності банку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , було передано довіреній особі - ОСОБА_6 на період до усунення ними порушень, за які до них було застосовано тимчасову заборону права голосу.

Відповідно до витягу з державного реєстру банків від 02 грудня 2022 року з 01 грудня 2022 АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк».

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2023 року № 739 прийнято пропозицію Національного банку України про участь держави в особі Міністерства фінансів України у виведенні з ринку системно важливого АТ «Сенс Банк» у спосіб, визначений пунктом 5 частини другої статті 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за яким держава в особі Міністерства фінансів України придбаває у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб акції АТ «Сенс Банк» у повному обсязі за одну гривню, органом управління корпоративними правами за акціями АТ «Сенс Банк», що належить державі, є Міністерство фінансів України.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу від 22 липня 2023 року, укладеного між Міністерством фінансів України та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, 100% акцій системно важливого АТ «Сенс Банк» перейшло у власність держави, а отже власником банку є держава Україна.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частини перша, друга, п`ята статті 442 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц вказано, що: «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 зазначено, що: «на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України».

Законом України "Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»" від 15 березня 2022 року № 2129-IX (який набрав чинності 26 березня 2022 року) розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2 (був чинним на час розгляду справи судом першої інстанції) наступного змісту: «до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є російська федерація або такі особи: громадяни російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є російська федерація, громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян російської федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни російської федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни російської федерації, які проживають на території України на законних підставах».

У справі, що переглядається:

правонаступником прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк», яке 01 грудня 2022 року змінило найменування на АТ «Сенс Банк»;

суди встановили, АТ «Сенс Банк» як юридична особа було створене та зареєстроване відповідно до законодавства України;

після позбавлення громадян російської федерації права голосу в АТ «Сенс Банк» Національний банк України та Кабінет Міністрів України розпочали процес націоналізації АТ «Сенс Банк» та вже станом на 21 липня 2023 року власником АТ «Сенс Банк» є держава Україна, про що свідчить постанова Кабінету Міністрів України «Про участь держави у виведенні системно важливого банку з ринку» від 21 липня 2023 року № 739.

Тобто, АТ «Сенс Банк» створено та зареєстровано відповідно до законодавства України, власником банку є держава Україна,тому на цей час відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень з метою застосування заборони, передбаченої пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій зробили обґрунтований висновок про заміну сторони виконавчого провадження. При цьому враховуючи, що на час звернення стягувача з цією заявою до суду було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа, суди правильно інтерпретували вимогу стягувача, сформульовану у поданій ним до суду в травні 2021 році заяві про заміну стягувача, саме як вимогу про заміну сторони виконавчого провадження, а не стягувача у виконавчому листі.

Посилання у касаційній скарзі на висновок Верховного Суду такого змісту: «Обмеження, передбачені пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», щодо зупинення вчинення виконавчих дій та заборони заміни стягувачів у виконавчих діях поширюються на пов`язаних із державою-агресором осіб, у тому числі й на юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни російської федерації, які не проживають на території України на законних підставах», який вперше було викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 743/1596/15-ц та обліковано в Огляді судової практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за І півріччя 2024 року (Рішення, внесені до ЄДРСР за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2024 року) не є релевантним у справі, що переглядається.

Вказане підтверджується мотивами, викладеними в ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року, яка повернула справу № 760/9610/15-ц на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують висновків, які викладені у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Викладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. І. Грушицький
Судді І. В. Литвиненко
Є. В. Петров
В. В. Пророк
О. М. Ситнік