Справа № 372/4720/24
Рішення

Іменем України

"06" грудня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, - ОСОБА_2 , - про розірвання шлюбу, (подана в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України), суд, -

В С Т А Н О В И В :

03.10.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 заінтересована особа, - ОСОБА_2 , - про розірвання шлюбу, (подана в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України), в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження за правилами окремого провадження. Розгляд справи здійснювати без виклику сторін за наявними матеріалами.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), укладений 22 вересня 2022 року та зареєстрований Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 206.

2. Після розірвання шлюбу залишити Заявнику прізвище « ОСОБА_3 ».

3. Не вживати судом в порядку, передбаченому ст. 111 СК України заходів щодо примирення подружжя.

4. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

5. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати Заявнику.

Свої позовні вимоги, які викладені в прохальній частині позовної заяви, позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права:

- 22 вересня 2022 року між ОСОБА_4 (надалі Заявник) та ОСОБА_2 (надалі - Заінтересована особа) було укладено шлюб, який був зареєстрований у Кагарлицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 206.

Вказане підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 22 вересня 2022 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (оригінал - додається).

Інформація про стосунки між Заявницею та Заінтересованою особою:

- Заінтересована особа, ОСОБА_2 , була засуджена Вироком Березанського районного суду Київської області від 16 листопада 2021 року до 7 років позбавлення волі. Наразі він відбуває покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Заявниця познайомилася із Заінтересованою особою у 2020 році, до скоєння ним злочину. Після вчинення злочину Заявниця продовжувала підтримувати з ним зв`язок, регулярно відвідуючи його на довготривалих побаченнях та надаючи матеріальну підтримку у вигляді продуктів харчування та інших необхідних речей. Внаслідок цих стосунків між сторонами був укладений шлюб.

Від зазначеного шлюбу спільних дітей подружжя не має. Спільне життя Заявниці та Заінтересованої особи не склалося. Сторони мають різні погляди на життя і не бачать спільного майбутнього, що призвело до рішення про припинення шлюбу. Шлюбні відносини були припинені взимку 2024 року, спільне господарство не ведеться, а Заінтересована особа мешкає окремо.

Заявниця вважає, що подальше спільне життя і збереження родини є неможливим. Сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе при будь-яких умовах. Сторони проживають окремо і не мають наміру відновлювати спілкування чи сімейне життя. Шлюб існує лише на папері, і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. У зв`язку з цим, Заявниця просить суд не надавати строку для примирення та наполягає на розірванні шлюбу.

Майнового спору між сторонами наразі немає. В позасудовому порядку розірвати шлюб неможливо, оскільки Заінтересована особа відмовляється добровільно звернутися до органів ДРАЦС для розірвання шлюбу. Тому Заявниця змушена звернутися до суду з даною заявою.

Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України, кожен з поОружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із статтею 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного Кодексу України, ис.юб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною другою статті 27 Цивільного процесуального Кодексу України, позови до фізичної особи пред являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зважаючи на те, що Заінтересована особа перебуває у Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115)», за адресою, на яку розповсюджується юрисдикція Обухівського районного суду Київської області, даний позов підсудний даному суду.

Після розірвання шлюбу Заявниця бажає скористатись своїм правом, передбаченим ст. 113 СК України й надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_3 ».

Також Заявниця заявляє, що нею не подано, іншого позову (позовів) до цієї ж Заінтересованої особи з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 104, 105, 110, 115 Сімейного кодексу України, статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

03.10.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 372/4720/24, провадження № 2 - о/368/75/24.

22.11.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 258 261, ч. 3 ст. 293, ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку окремого провадження, та призначено справу до слухання на 11 год. 00 хв. 06.12.2024 року.

В судове засідання, яке відбулося 06.12.2024 року, заявник ОСОБА_1 , - не з`явилася, проте, нав матеріалах справи міститься письмова заява клопотання заявника, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, вимоги, викладені в прохальній частині заяви, - підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу бажає мати прізвище « ОСОБА_3 », категорично заперечує проти надання терміну на примирення.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.12.2024 року, заінтересована особа ОСОБА_2 , - не приймав участі, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява заітересованої особи, - ОСОБА_2 , в якій він просить суд слухати справу без його участі, вимоги, викладені в прохальній частині заяви ОСОБА_5 , - підтримує та просить їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині заяви задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, (з постановленням в нарадчій кімнаті), обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, - підсудність даної справи Кагарлицькому районному суду Київської області визначена ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02.09.2024 року в справі № 372/4720/24, провадження № 2 137/24 п, згідно з якою:

- Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Обухівського районного суду Київської області із заявою про розірвання шлюбу.

Суд, перевіривши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що зазначена заява не може бути прийнята до розгляду Обухівським районним суду Київської області та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Вирішуючи питання про підсудність даної справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Окремо, питання підсудності заяви про розірвання шлюбу не врегульовано, тому судом застосовуються положення ст.ст. 27-30 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України передбачену що, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживайня чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. В матеріалах справи наявна довідка Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115», в якій зазначено, що ОСОБА_2 відбуває покарання у виді позбавлення волі до 7 років у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія № 115», адреса: Київська область, с. Зікрачі, вул. Незалежності, 11, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Враховуючи викладене дана справа не підсудна Обухівському районному суду Київської області.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, - суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19,23,27,28,30,31,32,258,260,293,294 ЦПК України, суд ухвалив:

1. Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, заінтересована особа ОСОБА_2 передати на розгляд за підсудністю до Кагарлицького районного суду Київської області (адреса: 09201, вул. Володимира Великого, 3, м. Кагарлик, Київська область).

2. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Окрім того, - згдно ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами по підсудність не допускаються.

Відповідно, враховуючи, що дана справа розглядається в порядку окремго проадження, подана в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України), враховуючи предмет правовідносин, які намається вирішити заяник в порядку окремого провадження (розірвання шлюбу з одним із подружжя, який засуджений до позбавлення волі), враховуючи місце відбування покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі, призначеного судом , та враховуючи положення ч. 1 ст. 27, ст. 294 ЦПК України, роз`яснення, наданого Радою Суддів України «До зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів», - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Заявником по справі є фізична особа ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Лехнівка Баришівського району Київської області, України, громадянка України, паспорт громадянки України ID картка № НОМЕР_4 , виданий 14.10.2022 року органом 3219, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заінтересованою особою по даній справі є фізична особа ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Київ, України, громадянин України, паспорт громадянина України ID картка № НОМЕР_5 , виданий 03.11.2021 року органом 3219, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , станом на час слухання справи знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , - де відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі).

Питання, пов`язане з розірванням шлюбу між сторонами виникло за наступних обставин:

- 22 вересня 2022 року заявник ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) зареєструвала шлюб з заінтересованою особою, - ОСОБА_2 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане 22 вересня 2022 року Кагарлицьким віділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець місто Київ, Україна, громадянина України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Лехнівка Баришівського району Київської області, Україна, громадянка України, - зареєстрували шлюб 22 вересня 2022 року, про що 22 вересня 2022 року складено відповідний актовий запис за № 206.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_3 .

Дружини ОСОБА_3 .

Від спільного проживання сторони малолітніх (неповнолітніх) дітей не мають.

Майнового спору між сторонами немає.

Відомостей про вагітність заявника в матеріалах справи немає.

Обгрунтування задоволення заяви в частині розірвання шлюбу.

- Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін:

- як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, - заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 , - не проживають спільно, як одна сім`я, - більше 8 ми місяців, окрім того, ще на час спільного проживання між сторонами на протязі тривалого часу (більше 6 ти місяців) існували усталені неприязні відносини, що слугувало виникненню сварок між сторонами, що лише сприяло погіршенню відносин між подружжям.

Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 , - практично не спілкуються між собою, відповідно, - спільного сімейного життя не мають, так як проживають на різних житлових площах в різних населених пунктах, окрім того, - заінтересована особа стаом на час слухання даного цивільного провадження відбуває основне покарання, призначене судом у виді позбавлення волі в установі виконання покарань, відповідно, - спільного бюджету не мають, більше того, - практично не спілкуються між собою.

Майнових спорів між сторонами немає, так як сторони спільного сумісного майна не мають.

Малолітніх (неповнолітніх) дітей у сторін немає.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні, - заявник ОСОБА_2 категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає продовжувати шлюбно сімейні відносини з заінтересованою особою ОСОБА_2 , категорично бажає не тільки фактичного припинення шлюбу (що вже є здійсненим фактом на протязі більше 8 ми місяців), а й юридичного припинення шлюбу, так як продовження юридичного існування такого шлюбу суперечить її інтересам, та інтересам заінтересованої особи.

Що стосується заінтересованої особи, - ОСОБА_2 , - то він в своїй письмовій заяві клопотанні, яку надіслав на адресу суду, - також категорично наполягає на розірванні шлюбу, незважаючи на можливість надання терміну на примирення, він категорично не бажає продовжувати шлюбно сімейні відносини з заявником ОСОБА_1 , та категорично наполягає не тільки фактичного припинення шлюбу (що вже є здійсненим фактом на протязі більше 8 ми місяців), а й юридичного припинення шлюбу.

Враховуючи категоричну позицію як заявника, так і позицію заінтересованої особи, які висловлені сторонами в письмових заявах, направлених на адресу суду, та які спрямовані на розірвання шлюбу, та враховуючи фактичні обставини справи, які судом викладено вище, суд вважає, що в даному випадку примирення між сторонами, - є неможливим, оскільки надання сторонам строку на примирення, на думку суду, - є безперспективним, та таким, який тільки посилить негативне відношення сторін один до одного, та надання такого терміну на примирення буде шкодити як інтересам заявника, так і інтересам заінтересованої особи.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, в даному випадку відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як заявника ОСОБА_1 , - в зв`язку з тим, що в сторін різне ставлення до подружніх обов`язків, різні характери та різні погляди на життя, так має місце і пряма згода заінтересованої особи ОСОБА_2 на розірвання шлюбу, яка висловлена ним в письмовій заяві, що, на думку суду, - є достатніми підставами для розірвання такого шлюбу, так як, на думку суду, - продовження існування даного шлюбу суперечить як інтересам заявника, так і інтересам заінтересованої особи.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, - більше 8 ми місяців відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально на протязі вже більше 8 ми місяців, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних шлюбно сімейних відносин немає понад розумні строки, (більше 8 ми місяців), відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між сторонами, та, як вважає суд, - дані негативні відносини з часом, - лише посилюються.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - більше 8 ми місяців, - не проживають як чоловік та жінка, у заявника ОСОБА_1 відсутнє бажання підтримувати будь які відносини з заінтересованою особою, - ОСОБА_2 , що є обопільним, в зв`язку з чим, - сторони проживають на різних житлових площах, в різних населених пунктах, окрім того, - заінтересована особа на постійній основі перебуває в установі виконання покарання, де відбуває основне призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі, в зв`язку з чим в сторін відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо, а тому сторони на даний час фактично є чужими людьми, які пов`язані між собою лише фактом існування формально зареєстрованого в установленому Законом порядку шлюбом.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини, так і інтересам малолітніх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги заявника про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, - з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце як пряма, визначена воля заявника на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заяві та у письмовій заяві, яка надійшла до суду, та в прямій позиції заінтересованої особи в його письмовій заяві клопотанні, яку він подав через канцелярію суду, в якій він категорично наполягає на задоволенні позову, та, відповідно, - на розірванні даного шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони фактично не підтримують шлюбно сімейних відносин тривалий час, - більше 8 ми місяців, спорів майнового спору між сторонами немає, малолітніх (неповнолітніх) дітей не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам заявника, так і інтересам заінтересованої особи.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, яке буде мати заявник після розірвання шлюбу, то суд приходить до висновку щодо задоволення письмового клопотання заявника щодо залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, яке вона отримала внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається в судовому порядку, з огляду на наступне:

- так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, суд зазначає, що вирішення даного питання цілком та повністю лежить на юридичній відповідальності заявника, - ОСОБА_1 , - з огляду на положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Суд приймає рішення про залишення заявнику ОСОБА_1 прізвища, яке вона отримала внаслідок реєстрації даного шлюбу (що розривається в судовому порядку), - « ОСОБА_3 », причому, суд зазначає, що в даному випадку вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише заявника, як це передбачено нормою сімейного права, зокрема, - положенням ст. 113 СК України, так як під час вирішення даного питання думка заінтересованої особи, - ОСОБА_2 , - судом не враховується.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, - примирення між стронами, - неможливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам як заявника, так і заінтересованої особи, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Справа про розірвання шлюбу за заявою особи, засудженої до позбавлення волі, може бути розглянута судом за участю представника такої особи.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судові витрати:

- судові витрати у виді сплаченого судового збору, які понесені заявником ОСОБА_1 , - залишити за заявником на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264, ч. 3 ст. 294 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву заявник ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- судом встановлено, що в рамках даного цивільного провадження не вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, - вимоги, викладені в прохальній частині заяви, - підлягають до задоволення;

- судові витрати у виді сплаченого судового збору при подачі заяви, - слід залишити за заявником;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, - примирення між стронами, - неможливе, продовження існування даного шлюбу суперечить як інтересам заявника, так і інтересам заінтересованої особи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, ст.ст. 8, 11 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 1 ст. 3, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, 21, 27, 75, 77, 79, 80, 84, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115, 133, 137, ч.ч. 7, 8 ст. 7, ст. 141,ч. 2 ст. 157, ст. 180, ч.ч. 1 3, ст. 181, ч. 1 ст. 182, ст. 185, ст. 187, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268, ч.ч. 1, 3 ст. 293, ч.ч. 3, 4, 7, 8 ст. 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа, - ОСОБА_2 , - про розірвання шлюбу, (подана в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України), - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22 вересня 2022 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Київ, України, громадянином України, паспорт громадянина України ID картка № НОМЕР_5 , виданий 03.11.2021 року органом 3219), та ОСОБА_9 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Лехнівка Баришівського району Київської області, України, громадянкою України, паспорт громадянки України ID картка № НОМЕР_4 , виданий 14.10.2022 року органом 3219, РНОКПП: НОМЕР_1 ), свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане 22 вересня 2022 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис за № 206 від 22 вересня 2022 року, - розірвати.

Після вступу даного рішення в законну силу ОСОБА_10 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Лехнівка Баришівського району Київської області, України, громадянці України, паспорт громадянки України ID картка № НОМЕР_4 , виданий 14.10.2022 року органом 3219, РНОКПП: НОМЕР_1 ), - залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Встановити порядок виконання даного рішення в частині розірвання шлюбу, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.