Справа № 450/1807/24 Провадження № 2/450/1282/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Даниліва Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої Ілони Юріївни

про (предмет позову): встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Миколаїв Пустомитівського району (Львівського).

підстава позову (позиція позивача):

позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В свою чергу ОСОБА_2 була сестрою ОСОБА_3 , на час смерті останньої ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) сестри проживали разом в АДРЕСА_1 . Тому, ОСОБА_2 прийняла спадщину ОСОБА_3 . З метою прийняття позивачем тієї спадщини ОСОБА_2 в частині, що була успадкована останньою після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулася до відповідача із заявою про прийняття спадщини. Проте, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Вібла Ілона Юріївна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позиція відповідача: в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладається на розсуду суду .

Процесуальні дії та рішення у справі.

25.04.2024 року ухвала суду про відкриття провадження у справі.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02. 2023 року, видане приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблою І.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 137 ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.02. 1979 року, що видане на ім`я ОСОБА_4 (після одруження Лукава /Свідоцтво про одруження НОМЕР_2 від 28.02. 1979 року/) та Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 29.09. 1959 року, що видане на ім`я ОСОБА_5 (після одруження ОСОБА_6 /Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 21.09.2023 року/ підтверджується походження ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , те що вони були сестрами.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 /Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 14.01.2009 року/. У відповідності до ст. 1220 ЦК України в день її смерті відкрилася спадщина. У склад якої увійшли права визначені ст. 1218 ЦК України .

Так, позивач як спадкоємець ОСОБА_2 вправі заявляти позов про встановлення факту спільного проживання спадкодавців. Також позивач вправі заявити позов про визнання за нею права власності на спадкове майно ОСОБА_7 , яке успадкувала ОСОБА_2 , якщо здійснити спадкування у позасудовому порядку неможливо.

Проте, слід врахувати, таке:

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦК України, ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Проте суд не вправі виходити за межі позовних вимог, лише у чітко визначених законом випадках.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19 зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Верховний Суд наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

На час розгляду справи суду не надано відомостей та доказів існування постанови приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої Ілони Юріївни про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 . Не надано доказів, що ОСОБА_1 з верталася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої Ілони Юріївни із заявою про прийняття у спадщину майнових прав ОСОБА_3 , які (які зазначає позивач) були фактично успадковані ОСОБА_2 .

З наданих суду доказів, суд не вбачає порушення прав позивача ОСОБА_1 відповідачем приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблою Ілоною Юріївною.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 259, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблої Ілони Юріївни, про (предмет позову): встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Миколаїв Пустомитівського району (Львівського),-

відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 02.08.2024 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ; Приватний нотаріус Вібла Ілона Юріївна, 81130, Львівська обл., Львівський р., с. Сокільники, вул. Миру, буд. 2.

СуддяЄ. О. Данилів