ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2024 року

м. Харків

справа № 638/20304/21

провадження № 22-ц/818/850/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення частини заборгованості за договором позики, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року, ухвалене суддею Рибальченко Л.М., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Луцька аграрна компанія» та ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Луцька аграрна компанія» частину основного боргу за договором позики від 30 серпня 2017 року у сумі 2 687 139,49грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Луцька аграрна компанія» інфляційні витрати у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 2 264 025,77грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Луцька аграрна компанія» 3% річних у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року за період з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 575 935,60грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Луцька аграрна компанія» судовий збір у розмірі 82 907,10грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики б/н від 30 серпня 2017 року у розмірі 2 937 270,22грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року за період з 01 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 186 706,50грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних у зв`язку з простроченням обов`язку щодо повернення позики за договором позики від 30 серпня 2017 року за період з 01 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 49 973,83грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 12 405грн.

На рішення суду ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року було залишено без руху для надання Харківському апеляційному суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 142 967,26грн., та надано строк для усунення недоліків, а саме десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, а також роз`яснено, що не усунення недоліків, зазначених в ухвалі, у встановлений строк тягне за собою наслідки, передбачені ст. 185 ЦПК України у вигляді визнання апеляційної скарги не поданою та повернення апелянту.

06 грудня 2023 року на виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_4 , звернувся до апеляційного суду із заявою про усунення недоліків, в якій просив звільнити його від сплати судового збору посилаючись на своє скрутне матеріальне становище.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року клопотання ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року, - залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків, а саме десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, а також роз`яснено, що не усунення недоліків, зазначених в ухвалі, у встановлений строк тягне за собою наслідки, передбачені ст. 185 ЦПК України у вигляді визнання апеляційної скарги не поданою та повернення апелянту.

При цьому, апелянту було роз`яснено право на звернення до апеляційного суду із клопотанням про відстрочення, розстрочення або зменшення розміру сплати судового збору у відповідності до вимог ст.136 ЦПК України.

08 грудня 2023 року ОСОБА_1 було направлено копію ухвали Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року про залишення його апеляційної скарги без руху на адресу зазначену в апеляційній скарзі. Проте, 24 січня 2024 року направлена на адресу ОСОБА_1 копія зазначеної ухвали повернулася без вручення з відміткою на поштовому конверті за закінчення встановлено строку зберігання.

27 грудня 2023 року ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_4 , на виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року звернувся до апеляційного суду із клопотанням про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій просив звільнити його від сплати судового збору посилаючись на своє скрутне матеріальне становище. Зокрема вказує, що для звільнення його від сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги достатніми для суду є надані ним відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 29 листопада 2023 року за період з 1 по 4 квартал 2022 року з яких вбачається, що розмір судового збору 142 967,26грн. перевищує 5% його річного доходу.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення Європейського суду з прав людини «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , після відмови апеляційним судом у звільненні від сплати судового збору, повторно надіслав до апеляційного суду клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. При цьому, ОСОБА_1 у своєму клопотанні посилався на ті ж самі обставини якими він обгрунтовував своє первісне клопотання. ОСОБА_1 наголошує, що розмір судового збору перевищує 5% його доходу за попередній календарний рік, що передував зверненню із даною апеляційною скаргою та звернув увагу на те, що 20 вересня 2023 року ухвалою Господарського суду Львівської області відносно нього порушено провадження у справі про неплатоспроможність (справа №914/2693/23).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищезазначені норми (положення ст.136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір») закріплюють дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків в банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо (ухвала Верховного Суду від 22 грудня 2023 року справа №753/2234/21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року справа № 697/2951/19 (провадження № 61-16827св21) зазначено, що: «з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Разом із тим, Верховний Суд зауважує, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичною особою є врахування судом її майнового стану Разом із тим, Верховний Суд зауважує, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичною особою є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що само по собі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не свідчить про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Належних та допустимих доказів щодо відсутності у ОСОБА_1 рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, та відкритих банківських рахунків із грошовими коштами, що дозволяло б вичерпно оцінити його майновий стан, останнім не надано.

Наведені апелянтом обставини були оцінені апеляційним судом та не було встановлено підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, інших обставин ОСОБА_1 не навів.

Своїм правом просити суд про зменшення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору у відповідності до положень ст.136 ЦПК України ОСОБА_1 не скористався.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 ЦПК України, за якими у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху в установлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Згідно ч. 6 ст.357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З матеріалів справи вбачається, що апелянту направлялася копія ухвали апеляційного суду від 08 грудня 2023 року, однак остання повернулась до суду без вручення, з відміткою на поштовому конверті за спливом терміну зберігання. Натомість, як зазначає представник апелянта ОСОБА_4 в заяві про усунення недоліків, із змістом зазначеної ухвали він ознайомився в ЄДРСР 20 грудня 2023 року. Оскільки станом на 25 січня 2024 року вимоги ухвали суду не виконані, тому апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною та повернути апелянту.

Роз`яснити апелянту, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2023 року визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова