ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/502/24 Справа № 226/1232/23 Суддя у 1-й інстанції - Клепка Л.І. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Зубакової В.П., Бондар Я.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін вприміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 226/1232/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», в інтересах якого діє Львов Андрій Леонідович,

на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 28 серпня 2023 року (суддя Клепка Л.І.),

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що з 19.11.2002 року по 14.05.2021 року він перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ШУ «Покровське». 18.05.2021 року його згідно наказу № 415кз було звільнено з роботи на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно з медичним висновком ЛЕК від 02.06.2022 ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» йому було вперше встановлено професійне захворювання: хронічну радикулопатію L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами; хронічну сенсоневральну приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. 22.08.2022 міжрайонною травматологічною МСЕК м. Покровська за сукупністю захворювань, отриманих внаслідок тривалого періоду роботи на підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, йому було встановлено 3 групу інвалідності безстроково з втратою 65% професійної працездатності. Вказуючи на те, що внаслідок отримання професійного захворювання та втрати працездатності йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних і душевних стражданнях через неможливість продовження професійної діяльності та ведення активного способу життя, необхідності реабілітації та лікування у зв`язку з тим, що його постійно переслідує фізичний біль, загальна слабкість, запаморочення та важкість дихання, що призводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що погіршує його взаємовідносини з близькими та знайомими та обмежує його у спілкуванні з ними .

Просив суд стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»на його користь у відшкодування моральної шкоди завданої професійним захворюванням 100 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Димитровського міського суду Донецької областівід 28 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 80 000,00 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване встановленням факту завдання моральної шкоди позивачу підприємством відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції вважав можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн. з утриманням податків та зборів з врахуванням положень п.п. 164.2.14 п.164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», в інтересах якого діє ОСОБА_4 ,вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить рішення суду змінити в частині зменшення розміру моральної шкоди до 65 000,00 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що розмір відшкодування за рішенням суду першої інстанції не відповідає усталеній судовій практиці та моральним стражданням позивача. ОСОБА_1 умисно та свідомо сприяв виникненню професійних захворювань, відповідальність за умисне і тривале нехтування працівником своїм здоров`ям поклав на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що з 19.11.2002 по 14.05.2021 року він перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», де з 19.11.2002 по 14.10.2009 працював гірничим монтажником 3,4,5 розряду з повним робочим днем в шахті, з 19.10.2009 по 30.05.2011 - гірничим монтажником 5 розряду з повним робочим днем в шахті, а з 12.09.2011 по 18.05.2021 - слюсарем поверхні. 18.05.2021 був звільнений з роботи за власним бажанням (а.с.7,8 зв.).

До працевлаштування на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» позивач працював на підземних роботах в ДП «Красноармійськвугілля» на шахті ім. Димитрова (а.с.6-7).

Згідно медичного висновку Лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 02.06.2022 № 18/434, у ОСОБА_1 діагностовано хронічне професійне захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами; хронічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (а.с.9).

Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились дані клінічного обстеження, інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці умов праці ОСОБА_1 від 22.12.2021, згідно якої ОСОБА_1 підлягав дії фізичного навантаження, незручної робочої пози, нахилів корпусу, параметри яких перевищували допустимі; підлягав дії пилу, концентрації якого перевищували гранично-допустимі, та дії шуму, рівні яких перевищували гранично-допустимі величини, профмаршрут (а.с.9).

Згідно п.18 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.06.2022, причинами виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці, робоча поза. 1.Динамічна робота: потужність зовнішньої роботи за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба - 111,8-120,5 Вт при нормативному значенні 90 Вт: потужність зовнішньої роботи за участю м`язів плечового поясу, фактична величина 64.6-72,0 Вт при нормативному значенні 45 Вт; перебування в незручній робочій позі 29-35% часу зміни при допустимому значенні до 25% часу зміни: вимушені нахили тулубу 135 разів на зміну при нормативному значенні 50-100 разів на зміну. 2. Виробничий шум, еквівалентний рівень якого на робочому місці складає 79-83 дБА при ГДР-80 дБА. 3. Пил переважно фіброгенної дії (вуглецевопородний пил) з вмістом вільного діоксину кремнію від 5 до 10%: максимально разова концентрація в повітрі робочої зони на робочому місці слюсаря ремонтника складала: 3,7-5,6 мг/м кубічний при ГДК = 4 мг/м кубічний. Тривалість дії у продовж зміни 74-85% (а.с.17-19).

Загальний стаж роботи позивача складає 39 років 04 місяці, за професією 09 років 18 днів, в умовах впливу шкідливих факторів - 18 років 06 місяців 08 днів (а.с.17 зв.).

Згідно п.20 Акту П-4 у зв`язку з тривалою роботою ОСОБА_1 в умовах дії шкідливих виробничих факторів на підприємствах (шахта ім.Г.М.Димитрова ДП «Красноармійськвугілля», ПрАТ «ШУ «Покровське», та тим, що на момент розслідування він не працює в умовах шкідливого впливу з 14.05.2021, осіб, які порушили законодавство України з охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, що призвели до даного випадку професійного захворювання, не вбачається можливим.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №106995 від 22.08.2022, ОСОБА_1 22.08.2022 первинно за профзахворюванням було встановлено втрату професійної працездатності 65 % і визнано інвалідом 3 групи безстроково, рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.11-11 на звороті).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої в повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з встановленням факту завдання моральної шкоди позивачу підприємством відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції вважав можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн. з утриманням податків та зборів з врахуванням положень п.п. 164.2.14 п.164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Проте погодитись з таким рішенням суду першої інстанції в повній мірі не можливо з наступних підстав.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право на відшкодування моральної шкоди виникає у потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно п.20 Акту П-4 у зв`язку з тривалою роботою ОСОБА_1 в умовах дії шкідливих виробничих факторів на підприємствах (шахта ім.Г.М.Димитрова ДП «Красноармійськвугілля», ПрАТ «ШУ «Покровське», та тим, що на момент розслідування він не працює в умовах шкідливого впливу з 14.05.2021, осіб, які порушили законодавство України з охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, що призвели до даного випадку професійного захворювання, не вбачається можливим.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №106995 від 22.08.2022, ОСОБА_1 22.08.2022 первинно за профзахворюванням було встановлено втрату професійної працездатності 65 % і визнано інвалідом 3 групи безстроково, рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.11-11 на звороті).

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, призвели до негативних змін в житті позивача від яких він зазнає моральних страждань, виникли з вини ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійних захворювань безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання, причиною професійного захворювання позивача є тривала робота ОСОБА_1 в умовах дії шкідливих виробничих факторів.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги частини 2 статті 153 КЗпП України та статті 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, колегія суддів не бере до уваги.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві стосунки, встановленя 65 % і визнано інвалідом 3 групи безстроково.

Внаслідок професійних захворювань позивачці заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації її фізичних можливостей, змінився її звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводять до порушення звичайного способу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для його організації.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами.

Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу в результаті ушкодження здоров`я, моральної шкоди.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано встановлення 65 % втрати працездатності і визнано інвалідом 3 групи безстроково, рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили. Також суд враховує тривалість праці позивача в шкідливих умовах праці на підприємствівідповідача.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Разом з цим, судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон № 466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`я найвищого ступеня, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві.

Проте, як вбачається із резолютивної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в ньому невірно зазначено, що стягнення моральної шкоди проводиться з урахуванням податків і зборів фізичних осіб, у зв`язку з чим, колегія суддів, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, вважає за необхідне змінити рішення Димитровського міського суду Донецької області від 28 серпня 2023 року зазначивши, що стягнення моральної шкоди проводиться без утримання податку з доходу фізичних осіб.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення стягнення моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», в інтересах якого діє Львов Андрій Леонідович, задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 28 серпня 2023 року змінити, зазначивши, що стягнення моральної шкоди проводиться без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

Я.М.Бондар