Справа № 496/5311/24
Провадження № 2-с/496/48/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 496/5311/24 від 21.08.2024 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області, -

УСТАНОВИВ:

21.08.2024 року Біляївський районний суд Одеської області видав судовий наказ, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а також судовий збір у розмірі 302 грн 80 к. на користь держави.

27.09.2024 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Савчак Я.О., звернувся до суду через засоби поштового зв`язку із заявою про скасування зазначеного вище судового наказу, яка фактично надійшла до суду 03.10.2024 року.

Заяву обґрунтовує тим, що коли справа з`явилась у відритих джерелах інформації він, адвокат Савчак Я.О., звернувся до суду із заявою на долучення до справи у електронному суді та ознайомлення з матеріалами справи. Судовий наказ він отримав на електронну адресу 13.09.2024 року, отже у боржника є можливість звернутись до суду із заявою про скасування судового наказу до 28.09.2024 року включно. Відносно підстав для скасування судового наказу адвокат Савчак Я.О. зазначає, що, по-перше, ОСОБА_2 подала заяву, яка не відповідає вимогам ЦПК України і у ній мало бути відмовлено. Так, ОСОБА_2 не вказала у своїй заяві дані відносно контактів ОСОБА_1 та відомостей про наявність як у неї, так і ОСОБА_1 електронного кабінету. Отже ОСОБА_2 подала заяву, яка не відповідає по формі і змісту вимогам ЦПК України для побідних заяв, а тому на підставі ч. 1 ст. 165 ЦПК України ОСОБА_2 мало бути відмовлено у видачі судового наказу. По-друге, розмір аліментів у даному випадку не є безспірним і обставини справи відрізняються від тих, що освітлені у заяві ОСОБА_2 . Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу. ОСОБА_1 надає матеріальну допомогу як ОСОБА_2 , так і своїй дитині. ОСОБА_2 достеменно відомо, що із 01.05.2024 року ОСОБА_1 , зважаючи на воєнний стан у країні, загальну мобілізацію, а також нестабільний фінансовий стан як в економіці, так і у своїй сім`ї, був вимушений підписати контракт із Міністерством оборони України та піти на військову службу, як контрактник. ОСОБА_1 пояснював ОСОБА_2 , що навіть за умови того, що він перебуває на військовій службі, його дохід не дуже високий він був на навчаннях, а також при військових частинах, де заробітна плата військових невисока. Також ОСОБА_1 неодноразово казав ОСОБА_2 , що оскільки він є контрактником (особою, що підписала контракт, а не є мобілізованим), йому потрібно подбати про власне життя та здоров`я купити військове спорядження, щоб елементарно залишитись живим (мати більші шанси вижити). Крім того, у ОСОБА_1 є заборгованість перед банками та іншими компаніями, наприклад, станом на теперішній час існує рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2023 року по справі № 496/4869/23, відповідно до якого з ОСОБА_1 хочуть стягнути заборгованість у розмірі 127623,77 грн, яка утворилась в кінці 2022 року початку 2023 року. Тобто, ОСОБА_1 для утримання дитини та дружини скористався послугами банку та отримав гроші у борг, через поганий фінансовий стан та ідеологічні переконання пішов на військову службу за контрактом, а тепер його дружина хоче примусово у нього забирати гроші, при цьому ніяким чином не хоче приймати участі у житті ОСОБА_1 та вирішенні його проблем (які по суті є спільними проблемами подружжя). Дані обставини вказують, що у ОСОБА_1 поганий фінансовий стан і він зараз перебуває на військовій службі. У цей же час ОСОБА_2 пішла з сім`ї, забрала спільну дитину і не дає ОСОБА_1 як спілкуватись з дитиною, так і не надає ОСОБА_1 реквізити для перерахування коштів на дитину. Усе це вказує на необхідність скасування судового наказу № 496/5311/24 від 21.08.2024 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За загальним правилом частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з вимогами частини сьомої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу (стягнення аліментів на утримання дитини), боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Окрім того, відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Тобто, згідно з вимогами ЦПК України, судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає і набирає законної сили з моменту його винесення.

Враховуючи, що у боржника за судовим наказом про стягнення аліментів відсутнє право на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу про стягнення аліментів, тому у задоволенні заяви про скасування судового наказу про стягнення аліментів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити адвокату Савчак Ярославу Олеговичу в задоволенні заяви, поданої в інтересах ОСОБА_1 , про скасування судового наказу.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.10.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра