Справа № 362/3894/24
Провадження № 2/362/2142/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2024 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування вимог якої зазначив, що за рішенням суду з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що рішенням суду яке набрало законної сили, із актового запису про народження дитини виключено відомості про позивача як батька, позивач просить звільнити його від сплати аліментів на утримання зазначеної дитини з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду (а.с. 43 46).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Оскільки відповідачка, яка отримала судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подала відзив на позов і не заперечила проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 75, 78, 80).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Постановою державного виконавця Миронівського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Криклі Ю.П. від 31.07.2023 року відкрито виконавче провадження № 72391662 з виконання судового наказу Васильківського міськрайонного суду Київської області № 362/3361/23 від 30.06.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14 14-а).

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2024 року, яке набрало законної сили, із актового запису № 169 від 08.06.2022 року виключено відомості про ОСОБА_1 як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16 24).

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до норми частини другої статті 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Норма частини другої статті 197 СК України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно із нормою частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на їх припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати звільнення від платежів.

Оскільки під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що за рішенням суду яке набрало законної сили, із актового запису про народження дитини виключено відомості про позивача як батька дитини, суд приходить до логічного і послідовного висновку про те, що на підставі наведених вимог законодавства, існують підстави для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки, у зв`язку із виникненням обставин що впливають на припинення їх стягнення.

Також, вирішуючи дану справу по суті, суд серед іншого враховує роз`яснення, що викладені в правових позиціях постанови Верховного Суду від 21 липня 2021 року по справі № 477/1165/20.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

У даній справі, позивач посилається як на обставину яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів, на те, що судовим рішенням його виключено з актового запису про народження дитини як батька.

Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку із тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно ніколи не був) батьком дитини.

Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.

Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України та є підставою для звільнення його від сплати аліментів.

Як наслідок, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько.

Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки.

Враховуючи, що рішення Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2024 року набрало законної сили 27 травня 2024 року, саме із цієї дати слід звільнити позивача від сплати на користь відповідачки аліментів на утримання дитини.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідачку (а.с. 31).

Крім того, вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат на правову допомогу, суд наголошує на наступному.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Натомість, до позову не додано, в матеріалах справи відсутній та під час розгляду справи стороною позивача не надано суду укладеного між позивачем і адвокатом Кривов`язом М.С. договору про надання правової допомоги б/н від 29 травня 2024 року, відомості про який відображено за змістом доданого до позову ордеру від 30 травня 2024 року (а.с. 27).

Як наслідок, у зв`язку із неподанням стороною позивача до суду договору про надання правової допомоги б/н від 29 травня 2024 року або його належним чином завіреної копії, суд об`єктивно позбавлений можливості перевірити ціну договору, порядок, умови і строки здійснення оплати за договором та інші положення договору які необхідні для вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Норма пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, до позову не додано, в матеріалах справи відсутній та під час розгляду справи стороною позивача не надано суду укладеного між позивачем і адвокатом договору про надання правової допомоги.

Одночасно, суд враховує наступне.

Зокрема, при вирішенні питання стосовно розподілу судових витрат у вигляді витрат позивача на оплату правової допомоги, суд керується і застосовує правові висновки наведені у пункті 31 постанови Верховного Суду від 20 липня 2021 року по справі № 922/2604/20 за якими: відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Як підсумок, суд вважає, що через відсутність в матеріалах справи договору (або його копії) про надання правової допомоги між позивачем і адвокатом, стороною позивача не підтверджено підстави надання позивачу правової допомоги у даній справі та підстави здійснення позивачем оплат відповідного розміру витрат на правову допомогу від адвоката Кривов`яза М.С. (а.с. 28, 29, 30).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні процесуально-правові підстави для ухвалення судом рішення про розподіл судових витрат позивачки на правову допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 188, 192 СК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

З 27 травня 2024 року звільнити ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 15 серпня 2024 року.