РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 19.02.2024 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 29.04.2008 року до 03.10.2016 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народилася одна дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу з відповідачем син залишився проживати з позивачем. Відповідач з моменту розлучення сином не цікавиться, вони не спілкуються, ніяких стосунків не підтримують. Дитина знаходиться на повному утриманні та піклуванні позивача. Син ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю до 18 років, діагноз - аутичний розлад з якісними порушеннями соціальної взаємності та комунікації. У дитини наявні порушення інтелектуального розвитку, комунікацій та соціальної взаємодії важкого стану, продуктивний контакт встановити не вдається, часто бувають напади агресії, поведінка збуджена, словесно важко регульована. Син ОСОБА_3 відповідно до медичних показників не може проходити навчання у загальноосвітній школі, а тому позивачка здійснює заходи соціально-медичної реабілітації особисто.

Вказує, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.01.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , у розмірі 1000,00 грн щомісячно. Відповідач не цікавиться здоров`ям, життям та вихованням сина, не піклується про нього. Дитина не отримує від відповідача, як від батька, турботи та піклування, матеріальної підтримки. Відповідач ніяким чином не піклується про сина з його народження, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток, зокрема не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини, як складову виховання. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, на думку позивача, можна розцінювати, як ухилення від батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Зважаючи на викладене позивач просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.01.2018 року у справі №154/2659/17 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із твердої грошової суми на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.03.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак представник подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками. Заяв та клопотань від нього не надходило, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи виконавчого комітету Зимнівської сільської Волинської області в судове засідання не з`явився, від голови сільської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, в якій зазначив, що Зимнівська сільська рада підтримує позовну заяву та просить її задовольнити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов таких висновків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч.2 ст.12 Закону).

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Предметом доказування у даному спорі є факт втрати відповідачем інтересу до своєї дитини та як наслідок цього нехтування наданими йому батьківськими правами та обов`язками.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2018 року до 14.10.2016, від якого мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини підтверджуються копією рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.10.2016, а також копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №02.

На теперішній час син проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Зимнівської сільської ради №23 від 31.01.2024 року, витягом №22 від 31.01.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.01.2018 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача збільшено розмір стягуваних аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина, станом на 01.10.2024, становить 105486,00 грн.

Син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю до 18 років, діагноз аутичний розлад з якісними порушеннями соціальної взаємності та комунікації. У дитини наявні порушення інтелектуального розвитку, комунікацій та соціальної взаємодії важкого стану, продуктивний контакт встановити не вдається, часто бувають напади агресії, поведінка збуджена, словесно важко регульована. Відповідно до медичних показників дитина не може проходити навчання у загальноосвітній школі, а тому позивачка здійснює заходи соціально-медичної реабілітації особисто, що підтверджується копіє посвідчення серії НОМЕР_2 , копією індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда №451, копіює витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 17.02.2017 року за №148, копією витягу із заключення ЛКК .

Рішенням виконавчого комітету Зимнівської сільської ради сільської ради Володимирського району Волинської області від 15.07.2024 року №479, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, на підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів, судом встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неї. Ухилення його від виконання батьківських обов`язків полягає у свідомому самоусуненні від виховання дитини, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку його природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч. ч. 2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (ч.2 ст.182 СК України)

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З огляду на вказане, суд вважає, що розмір аліментів стягуваних з відповідача рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.01.2018 року є недостатнім, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, витрати на утримання такої збільшилися, а тому одночасно з прийняттям рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, слід змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.01.2018 року у справі №154/2659/17 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із твердої грошової суми на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дня набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,89, 141, 258-259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180-182 СК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області - задовольнити.

ОСОБА_2 позбавити батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.01.2018 року у справі №154/2659/17 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із твердої грошової суми на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дня набрання рішенням суду законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.01.2018 року у справі №154/2659/17 (2/154/32/18), за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2024.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Треті особи, що не заявляє самостійних вимог:

служба у справах дітей, виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області, юридична адреса: Миру, 2, с. Зимне, Володимирський район, Волинська область

Головуючий А.М. Лутай