КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/5303/22
провадження № 22-ц/824/2599/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року в складі судді Котвицького В. Л.,

встановив:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (далі - ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 07 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ЗАТ «Альфа-Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»(далі - ПАТ «Альфа-Банк»), та ОСОБА_1 укладений договір № 690009971 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття міжнародної платіжної картки VISAАльфа-Банк з відновлювальною кредитною лінією фізичної особи - резидента (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14 650,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 28% річних, на строк до 07.03.2009 року.

Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належно не виконував, у зв`язку з чим станом на 18 грудня 2012 року у нього виникла заборгованість у розмірі 72 730,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 22 968,52 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами - 49 761,64 грн грн.

18 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») укладений договір про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1, відповідно до якого умов якого, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ПАТ «Альфа-Банк», у тому числі щодо ОСОБА_1

27 грудня 2012 року між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» укладений договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01, за умовами якого, та відповідно до статті 512 ЦК України, ТОВ «Прімоколект-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», у тому числі ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що станом на 27 листопада 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 72 730,16 грн, ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» просило стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року позов ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 730,16 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року скасовано.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у судовому провадженні задоволено. Замінено у вказаній справі позивача з ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в сумі 72 730,16 грн, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 600 грн.

20.04.2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені вказаного позову відмовити повністю.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Свої доводи обґрунтовує тим, що сума заборгованості за відсотками не ґрунтується на умовах договору і не відповідає наданому позивачем розрахунку.

Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору позивач не представив, хоча в цій частині саме на позивачеві лежить процесуальний обов`язок доказування.

Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитним договором, підготовлені робітниками ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказового розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Вказує, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Вважає, що оскільки позивачем не надано вказаних документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості за кредитним договором.

Доведеність суми заборгованості є обов`язком позивача, який не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Вказує, що позовна заява не відповідає вимогам п.п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та в ній не зазначено: відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводились, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також зазначає, що хоча до позовної заяви була додана вимога про погашення кредитної заборгованості, матеріали справи не містять доказів направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Сухарник Т. І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року без змін.

Вважає, що аргументи апелянта наведені у апеляційній скарзі безпідставними та не доведеними, такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором з огляну на наступне.

Позивачем у повній мірі надано до суду достатню кількість доказів необхідних для задоволення позовних вимог. Усі наявні докази вважають належними, допустимими та достатніми для ухвалення законного рішення.

Посилання на не надання документів первинної бухгалтерської документації вважає безпідставними, оскільки ним надано розрахунок заборгованості та виписку, які є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України, а також узгоджуються з судовою практикою у кредитних правовідносинах, які викладені у постанові Верховного Суду у цивільній справі № 278/2177/15-ц від 17.12.2021.

Посилання апелянта на відсутність відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості не можна визнати обґрунтованим з огляду на те, що відповідачка укладаючи кредитний договір самостійно своїм підписом засвідчила, що повністю ознайомлена та погоджується з умовами кредитного договору.

Крім того, звертає увагу, що відповідачка зверталась до суду першої інстанції з відзивом на позовну заяву із подібними твердженням та аргументами, що викладені в апеляційній скарзі про що судом першої інстанції було надано правову оцінку викладену в рішенні суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором, а тому вимоги позивача, як нового кредитора, про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 72 730,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 22 968,52 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами - 49 761,64 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При укладенні кредитного договору сторони домовились про те, що позовна давність становить 50 років.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2008 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву на отримання кредиту. Бажаний строк кредита - 24, валюта кредита - гривня, бажана сума кредита -14 650 грн.

07.03.2008 ОСОБА_2 підписала заяву на відкриття поточного (карткового) рахунку в ЗАТ «Ашльфа-Банк».

07 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ЗАТ «Альфа-Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»(далі - ПАТ «Альфа-Банк»), та ОСОБА_1 укладений договір № 690009971 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття міжнародної платіжної картки VISA Альфа-Банк з відновлювальною кредитною лінією фізичної особи - резидента (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надає клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії для здійснення операцій із застосуванням платіжної картки, а клієнт приймає його на наступних умовах, зокрема, сума відновлювальної кредитної лінії ( кредитний ліміт) 14 650 грн.

18 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») укладений договір про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1, відповідно до якого умов якого, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ПАТ «Альфа-Банк», у тому числі щодо ОСОБА_1

27 грудня 2012 року між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» укладений договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01, за умовами якого, та відповідно до статті 512 ЦК України, ТОВ «Прімоколект-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», у тому числі ОСОБА_1 .

Станом на 27 листопада 2017 позивачем нараховано заборгованість у розмірі 72 730,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 22 968,52 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами - 49 761,64 грн (а.с.5).

23 листопада 2017 року ТОВ «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про погашення вказаної кредитної заборгованості.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 518 ЦК України передбачено, що боржник має право висувати проти вимог нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Враховуючи наведене обставини щодо повного та своєчасного виконання сторонами умов кредитного договору підлягають доведенню на загальних підставах.

Відповідач заперечувала проти наданого суду розрахунку заборгованості за відсутності документів первинної фінансової документації ( платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки).

Так, відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п.п. 5.1 договору кредит надається шляхом відкриття відновлювальної лінії для здійснення витратних операцій з використанням картки. Кредит вважається наданим з дня відображення операцій, здійснених (повністю чи частково) за рахунок кредиту на картковому рахунку.

Представником позивача на підтвердження позовних вимог надано копію заяви позичальника на відкриття поточного (карткового) рахунку в ПАТ «Альфа-Банк», копію анкети-заяви не отримання кредита, копію договору №690009971 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISA Альфа -Банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи-резидента та розрахунок суми боргу.

Убачається, що в анкеті-заяві містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не можна визнати належним та достатнім доказом наявності кредитних правовідносин, оскільки він не є первинним документом, що містить інформації про те, коли і у якому розмірі відповідачеві були надані в користування грошові кошти та на яких умовах.

У даній справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру не надав виписку по кредитному договору.

З урахуванням того, що позивач до позовної заяви не надав виписки з особового рахунку відповідача, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги про помилковість висновків, яких дійшов суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, є обґрунтованими.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року скасувати.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп.28 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: Г.М. Кирилюк

Судді: І.М. Рейнарт

Т. І. Ящук