ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2589/23

Провадження № 22-ц/4820/94/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2023 року (суддя Козачук С. В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що з 30 грудня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають повнолітнього сина. Протягом останніх років відносини у сім`ї погіршувались, виникали постійні суперечки у зв`язку з різними поглядами на життя. З 2020 року проживають окремо, оскільки ОСОБА_1 вчиняв фізичне та психологічне насильство. Вважає подальше проживання і збереження сім`ї неможливим.

Тому позивачка просила розірвати шлюб між нею і відповідачем, який зареєстрований Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану 30.12.1997, актовий запис № 431.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2023 року позов задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 30 грудня 1997 року Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану 30.12.1997, актовий запис № 431. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права. Не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт непроживання однією сім`єю свідчить про фактичне припинення шлюбу. Стверджує, що до кінця червня 2023 року проживали разом, жодних непорозумінь не було. Суд передчасно розірвав шлюб, надавши надто маленький строк для примирення. Його клопотання про відкладення судового засідання 18.09.2023 відхилено, незважаючи на поважність причин його неявки.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20 грудня 2023 року відзив ОСОБА_2 повернуто без розгляду, ухвалою суду від 08 січня 2024 року - залишено без розгляду.

У засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що з 30 грудня 1997 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану 30.12.1997, актовий запис № 431. Подружні відносини припинили.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки подружні відносини припинено. Подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, примирення у визначений судом строк не відбулось.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина 1 статті 21 СК України).

За змістом положень частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3 і 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

На підставі частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина 3 статті 109 СК України).

Положеннями частини 1 статті 110, статтею 112 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на визначення судом надто короткого строку для примирення сторін.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 7 статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Отже, суд має право визначити строк для примирення сторін, який не може становити більше 6 місяців. Мінімальна межа строку для примирення законодавством не передбачена.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказувала, що у них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Шлюбні відносини фактично припинили, не ведуть спільного господарства.

Установивши, що збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України.

З часу звернення позивачки у червні 2023 року з позовом до суду сторони не примирилися і по теперішній час.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначив, які він вживає заходи щодо збереження сім`ї та відновлення подружніх відносин.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновок суду і впливали на його законність.

Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 січня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта