Справа № 347/498/23
Провадження № 2/347/62/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючої судді Крилюк М.І.,

секретаря Лазорик Л.В.,

адвоката: Кремінець М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Косів в режимі відеоконференції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.04.2021р. між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та відповідачкою було укладено кредитний договір №/670521. 24.12.2021р. між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24122021, у відповідності до умов якого ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належніі йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021р. до договору факторингу №24122021 від 24.12.2021р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19875,00грн., з яких 5 000,00грн. - сума заборгованісті за основною сумою боргу, 14 875,00грн. - сума заборгованості за відсотками.

16.11.2020р. між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06037-11/2020. 18.01.2022р. між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм"та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №18012022, у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18012022 від 18.01.2022р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 10 920,00грн., з яких 3 000,00грн. - сума заборгованісті за основною сумою боргу, 7 920,00грн. - сума заборгованості за відсотками.

В добровільному порядку відповідачка не бажає погасити вказану суму заборгованості. А тому, просить стягнути з неї заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 30 795,00грн .

Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідачки вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підтверджені жодними доказами, оскільки позивачем не надано доказів надання кредитних коштів відповідачці та подані ним розрахунки заборгованості не відповідають дійсним обставинам справи. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши представника відповідачки та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2021р. між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та відповідачкою було укладено кредитний договір №/670521 на суму 5000грн. Також 16.11.2020р. між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06037-11/2020 на суму 3000грн. Кредит відповідачці, згідно п.1.2 договору, надався на 30 днів.

Вказані кредитні договора укладені в електронній формі та підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідачка незважаючи на повідомлення направлені на її адресу, не виконує свої зобов`язання за умовами кредитного договору. Після відступлення права грошової вимоги відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Згідно представленої банком розрахунку заборгованості видно, що заборгованість відповідачки по кредитному договору №/670521 від 20.04.2021р. становить -19875,00грн., з яких 5 000,00грн. - сума заборгованісті за основною сумою боргу, 14 875,00грн. - сума заборгованості за відсотками. А за кредитним договором №06037-11/2020 від 16.11.2020р. - 10 920,00грн., з яких 3 000,00грн. - сума заборгованісті за основною сумою боргу, 7 920,00грн. - сума заборгованості за відсотками.

Проте, як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту /670521 видно, що кредит надано на 30 днів, фіксована процентна ставка за день користування становить 2,5%. У відповідності до додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту 06037-11/2020 строк на який надано кредит також становить 30 днів та фіксована процентна ставка за день користування становить 2,20%. Тобто, додані до матеріалів справи розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договрами не відповідають дійсним матеріалам справи та є значно завищеними.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами №/670521 від 20.04.2021р. та №06037-11/2020 від 16.11.2020р. на загальну суму 8 000грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідачки слід стягнути оплачений судовий збір, розрахований пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 698грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 509, 526, 610-612, 639, 1046-1049, 1050-1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри 30, реквізити IBAN НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитними договорами №/670521 від 20.04.2021р. та №06037-11/2020 від 16.11.2020р. на загальну суму 8 000 (вісім тисяч) грн., а також 698 (шістсот дев"яносто вісім) грн. оплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Крилюк