Справа № 932/9866/23
Провадження № 2/932/1049/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2024 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Куцевола В.В.
при секретарі Рибалці В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У листопаді 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, у якій позивач просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що вона разом з відповідачем рахуються зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_2 .
З огляду на те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, а його реєстрація покладає на позивача додаткові витрати з утримання майна, що виражається у додаткових витратах при сплаті комунальних послуг, остання вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом.
Відповідачем відзиву не надано.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні.
У судовому засіданні, позивач підтримала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. На питання суду зазначила, що квартира АДРЕСА_2 належить також відповідачу.
У судове засідання, відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився, про причини не явки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» від 22.01.1999 за №544-99, квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_2 та членам його сімї: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Також на підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію договору найму.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом частин 1-2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
З аналізу вказаних норм вбачається, що власника/співвласника не можна визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Висновок з аналогічного питання міститься у постанові ВС/КЦС від 17.04.2019 прийнятій за результатами розгляду справи № 641/6645/16-ц.
З огляду на те, що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_2 , заявлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 25.07.2024 року.

Суддя В.В. Куцевол