Справа № 760/5046/23 Головуючий у 1 інстанції: Ференц Р.І.
Провадження № 22-ц/811/1588/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2023 в Солом`янський районний суд м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 36207,33 грн відшкодування витрат, заподіяних позивачеві та судові витрати. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Аксьонової Н.М. від 06.06.2023 року матеріали справи передано за територіальною юрисдикцією на розгляд до Турківського районного суду Львівської області.

В обґрунтування позову посилалося на те, що 03.03.2020 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 0102/20-Т/Ц7 згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 05.03.2020 року в м. Києві по вул. Деснянській, сталася ДТП з участю автомобіля «Mitsubishi Outlander» НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «LAND ROVER RANGE», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «LAND ROVER RANGE», державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Солом`янського районного суду міста Києва по справі №760/7266/20 від 13.05.2020 року. У зв`язку з дорожньо-транспортною подією, згідно Звіту №16761 від 17.03.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 склала - 88154,01 грн. Проте, відповідно до Рахунку від 16.03.2020 року, наданого ФОП " ОСОБА_4 », вартість відновлювального ремонту Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 склала - 81 591,66 грн. З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування, позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодувало витрати на ремонт автомобіля «Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 , перерахувавши на рахунок СТО « ФОП " ОСОБА_4 » суму страхового відшкодування в розмірі - 81591,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 18.03.2020 року. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «LAND ROVER RANGE», д/н НОМЕР_2 намомент ДТП була застрахована в СК "Країна" (Поліс № АО-4932364). Позивач звернувся з вимогою відшкодування виплаченої суми до СК "Країна», як страховика винуватця ДТП, та така в добровільному порядку відшкодувала позивачу збитки в сумі 45 384, 33 грн з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 , що підтверджується листом від СК Країна від 07.07.2020 року. У зв`язку з тим, що страховиком винуватця ДТП СК "Країна" позивачу - Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» не в повному обсязі повернуто виплачену суму страхову відшкодування, просило стягнути з відповідача на свою користь 36207,33 грн.

Оскаржуваним рішенням позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

Стягнуто в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з ОСОБА_1 36207,33 грн відшкодування витрат, заподіяних позивачеві.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

21.05.2024 рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що відповідальність апелянта є субсидіарною до відповідальності його страховика, він відшкодовує ту частину шкоди, яку не відшкодує страховик. Це означає, що позивач в першу чергу мав вжити усіх заходів для повного відшкодування його витрат страховиком, і лише після цього, у разі якщо страховиком відшкодовано усі витрати, які він мав би відшкодувати відповідно до законодавства, позивач має право звертатися до відповідача з вимогами про відшкодування різниці між страховою виплатою та фактично понесеними витратами у разі, якщо така різниця буде наявна.

Вважає, що позивач, приймаючи від АТ «СК «КРАЇНА» добровільне відшкодування виплаченого страхового відшкодування в сумі 45 384,33 грн діяв недбало та недобросовісно, не переконався, чи вказана сума відшкодування, що розрахована АТ «СК «КРАЇНА», є повною та правильно обчисленою, та чи при її розрахунку використано правильний коефіцієнт фізичного зносу відповідно до Методики. При цьому, з огляду на те, що позивач на постійній основі провадить діяльність у сфері страхування транспортних засобів, він мав би бути обізнаний щодо наявних законодавчих вимог для обрахунку коефіцієнту фізичного зносу транспортних засобів. Вважає, що саме недбалість позивача призвела до неповного стягнення ним з АТ «СК «КРАЇНА» витрат, понесених у зв`язку з відновлювальним ремонтом автомобіля «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 . Відтак, відсутні підстави для стягнення з нього різниці між страховою виплатою, виплаченої позивачу АТ «СК «КРАЇНА» та розміром збитків, адже фактично саме АТ «СК «КРАЇНА» мала відшкодувати такі витрати у повному обсязі.

Вирішуючи даний спір, суд не надав належної оцінки доводам відповідача, не застосував до спірних правовідносин положення Методики в контексті належності здійсненого АТ «СК «КРАЇНА» і прийнятого позивачем без зауважень розрахунку відшкодування, не застосував до спірних правовідносин положення ст. 1194 Цивільного кодексу України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу

Відповідно до ч. ч. 1-3ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2ст. 43 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1ст. 78 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Таким чином, стаття 1166 ЦК України визначає, що за зобов`язанням, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди, діє презумпція вини завдавача шкоди, тобто на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодовувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Пунктом 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За приписами ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Встановлено, що 05.03.2020 в м. Києві по вул. Деснянській сталася ДТП з участю автомобіля «Mitsubishi Outlander» НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та «LAND ROVER RANGE», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

ДТП сталася внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля «LAND ROVER RANGE», державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Солом`янського районного суду міста Києва по справі №760/7266/20 від 13.05.2020 року.

03.03.2020 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №0102/20-Т/Ц7, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (далі - Позивач) взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Станом на час вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП - водія транспортного засобу «LAND ROVER RANGE», д/н НОМЕР_2 була застрахована в СК "Країна" (Поліс № АО-4932364).

Як вбачається з матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 згідно звіту №16761 від 17.03.2020 року становить 88154,01 грн. Проте, відповідно до Рахунку від 16.03.2020 року, наданого ФОП " ОСОБА_4 », вартість відновлювального ремонту Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 склала - 81 591,66 грн.

Відповідно до умов договору страхування, позивач відшкодував страхувальнику ОСОБА_3 за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності витрати на ремонт автомобіля на СТО ФОП « ОСОБА_4 » в розмірі 81591,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 18.03.2020 року. Страховик винуватця ДТП - СК "Країна» в добровільному порядку відшкодував позивачу збитки в розмірі 45 384, 33 грн з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Outlander НОМЕР_1 , що підтверджується листом від СК Країна від 07.07.2020, решту суми виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 36 207,33 грн позивачу не повернута.

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок виплати позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» потерпілому у ДТП ОСОБА_3 (власник транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 ) страхового відшкодування в розмірі 81591,66 грн, позивач набув право вимоги у порядку регресу до відповідача на суму різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та сумою, перерахованою позивачу СК "Країна», що становить 36 207,33 грн.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи, зібраним у справі доказам та положенням ст.1194 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 09 грудня 2024 року.

Керуючись до ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 11 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра