Справа № 297/2944/23
11 січня 2024 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого ІЛЬТЬО І. І.,
при секретарі Гарані О. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 16 травня 1998 року між сторонами укладено шлюб. За час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти набуто спірне майно, а саме земельні ділянки, які відповідно до вимог ст.60 СК України являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
16.11.2023 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що не згідний з позовними вимогами, з підстав викладених у відзиві та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, надавши правову оцінку запереченню відповідача проти позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.
Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 16 травня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Берегівської райдержадміністрації, актовий запис №62.
Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі відповідач ОСОБА_2 придбав вищевказані земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, які в реєстрі речових прав зареєстровані за ним.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.
Відповідач вказує на те, що спірне майно не може бути об`єктом поділу, так як придбане за його особисті кошти, і не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою моєю приватною власністю. На підтвердження вказаних обставин, додав копію трудової книжки та відомості з ДРФОПП про суми отриманих доходів у період з 2011 року по 2012 рік, згідно яких його середня заробітна плата складала на місяць 300 000 гривен. Також, вказав, що позивачка взагалі не працювала з часу одруження та жодних доходів не мала.
За таких обставин, суд вважає не доведеною позивачкою ОСОБА_1 обставин використання спільних коштів подружжя під час укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок.
Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-846цс16, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Судом не приймається до уваги твердження позивачки про те, що вищезазначені спірні земельні ділянки є спільною сумісною власністю подружжя.
Суд також оцінює критично твердження позивачки про те, що кошти на придбання вказаних ділянок були надані нею, оскільки даний факт в судовому засіданні не підтвердився.
За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 212-215, 218, 280-284, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 208, 218 Цивільного кодексу України, ст. ст. 57, 61, 65 Сімейного кодексу України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Іван ІЛЬТЬО