Справа № 201/829/24
Провадження № 2/201/1286/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Батманової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 03 січня 2024 року позивачу стало відомо, що АТ КБ ПриватБанк 20.12.2023 звільнив його на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин (прогул), про що виніс відповідний наказ № Е.17.U.0.0/4-8310149 від 20.12.2023.

З 13.05.2004 позивач працював в АТ КБ ПриватБанк на різних посадах.

13.09.2021 позивача було звільнено з АТ КБ ПриватБанк на підставі Наказу № Э. DN.УВ-2021-7296181-п від 09.09.2021, за скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

11.02.2022 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення у справі № 201/10752/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ ПриватБанк, яким скасовано наказ про звільнення № Э. DN.УВ-2021-7296181-п від 09.09.2021, поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. На виконання вказаного рішення суду АТ КБ ПриватБанк прийняв наказ про поновлення на роботі № Э.28.0.0.0/1-6922475 від 09.05.2022. Одночасно АТ КБ ПриватБанк був прийнятий наказ про призупинення дії трудового договору № Э.28.0.0.0/1-6924954 від 09.05.2022.

21.10.2022 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення у справі № 201/5641/22, яким визнано незаконним наказ про призупинення дії трудового договору № Э.28.0.0.0/1-6924954 від 09.05.2022, поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

03.03.2023 та 07.03.2023 позивач звертався до АТ КБ ПриватБанк із заявою про виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі № 201/5641/22.

11.04.2023 ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду було відмовлено АТ КБ ПриватБанк у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою банку на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі №201/5641/22.

24.04.2023, 02.05.2023 та 19.05.2023 позивач звертався до АТ КБ ПриватБанк із заявами якими просив повідомити про стан виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі № 201/5641/22 та надати відповідні підтверджуючи документи, повідомити про місце роботи та визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами, права та обов`язки, умови праці, трудову функцію, правила внутрішнього трудового розпорядку та умови режиму роботи під час дії воєнного стану, тривалість робочого часу і відпочинку, іншу необхідну для виконання роботи інформацію (зокрема але не виключно актуальні відомості про керівників та їх контактні дані), надати доступи до всіх програмних комплексів банку, які необхідні для належного виконання посадових обов`язків згідно моєї посади, зокрема але не виключно надати доступи до системи електронного документообігу «ПриватДоки, ПК «Промінь», Табелювання, корпоративної пошти в домені @privatbank.ua. На вказані заяви відповіді банком надано не було.

Станом на день звільнення 20.12.2023 та на день звернення з позовом до суду, АТ КБ ПриватБанк всупереч вимог рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі № 201/5641/22 та всупереч вимог ст. 29 КЗпП України не надав позивачу наказ (належним чином засвідчену копію наказу) про поновлення його на роботі, не проінформував про необхідні умови роботи визначені в ч. 1 ст. 29 КЗпП України та не узгоджував з ним спосіб такого інформування не надав доступу до програмних комплексів банку, які необхідні для належного виконання посадових обов`язків згідно посади, зокрема але не виключно надати доступи до системи електронного документообігу «ПриватДок», ПК «Промінь», Електроної системи контролю, корпоративної пошти та інших, що повністю унеможливлює виконання посадових обов`язків не надав доступу до Табелювання, що унеможливлює здійснювати реєстрацію початку та кінця робочого дня, унеможливлює доступ до програмних комплексів банку, а також унеможливлює доступ до приміщень банку, оскільки в цьому застосунку міститься Перепустка та підтвердження того що позивач є працівником банку, не ознайомлював його у спосіб визначений ч. 2 ст. 29 КЗпП України, а саме з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису, з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо його прав та обов`язків.

Вказані дії відповідача вважає неправомірними та просить суд скасувати наказ Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № Е.17.U.0.0/4-8310149 від 20.12.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на роботі в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк». Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з моменту його звільнення 20.12.2023 до дня винесення рішення суду.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 24 січня 2024 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні без повідомленням сторін (а.с. № 73).

Відповідач надав відзив на позовну заяву та заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивача було повідомлено про скасування попередніх наказів, позивач не з`явився на робоче місце та наказ про звільнення відповідає вимогам діючого законодавства та не підлягає скасуванню, а відтак позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими.

Позивач надав відповідь на відзив та заперечення в яких підтримав позовні вимоги, заперечував проти доводів відповідача, просив позов задовольнити з підстав у ньому викладених.

Вивчивши, матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Встановлено, що 03 січня 2024 року позивачу стало відомо, що АТ КБ ПриватБанк 20.12.2023 звільнив його на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин (прогул), про що виніс відповідний наказ № Е.17.U.0.0/4-8310149 від 20.12.2023.

З 13.05.2004 позивач працював в АТ КБ ПриватБанк на різних посадах.

13.09.2021 позивача було звільнено з АТ КБ ПриватБанк на підставі наказу № Э.DN.УВ-2021-7296181-п від 09.09.2021, за скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

11.02.2022 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення у справі № 201/10752/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ ПриватБанк, яким скасовано наказ про звільнення № Э.DN.УВ-2021-7296181-п від 09.09.2021, поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. На виконання вказаного рішення суду АТ КБ ПриватБанк прийняв наказ про поновлення на роботі № Э.28.0.0.0/1-6922475 від 09.05.2022. Одночасно АТ КБ ПриватБанк був прийнятий наказ про призупинення дії трудового договору № Э.28.0.0.0/1-6924954 від 09.05.2022.

21.10.2022 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення у справі № 201/5641/22, яким визнано незаконним наказ про призупинення дії трудового договору № Э.28.0.0.0/1-6924954 від 09.05.2022, поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

03.03.2023 та 07.03.2023 позивач звертався до АТ КБ ПриватБанк із заявою про виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі № 201/5641/22.

11.04.2023 ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду було відмовлено АТ КБ ПриватБанк у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою банку на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі №201/5641/22.

24.04.2023, 02.05.2023 та 19.05.2023 позивач звертався до АТ КБ ПриватБанк із заявами якими просив повідомити про стан виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі № 201/5641/22 та надати відповідні підтверджуючи документи; повідомити про місце роботи та визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами, права та обов`язки, умови праці, трудову функцію, правила внутрішнього трудового розпорядку та умови режиму роботи під час дії воєнного стану, тривалість робочого часу і відпочинку, іншу необхідну для виконання роботи інформацію (зокрема але не виключно актуальні відомості про керівників та їх контактні дані); надати доступи до всіх програмних комплексів банку, які необхідні для належного виконання посадових обов`язків згідно моєї посади, зокрема але не виключно надати доступи до системи електронного документообігу «ПриватДоки, ПК «Промінь», Табелювання, корпоративної пошти в домені @privatbank.ua. На вказані заяви відповіді банком надано не було.

З наказу про звільнення від 20.12.2023 вбачається, що АТ КБ ПриватБанк прийняв наказ «Про уповноважених осіб банку» № Е.17.U.0.0/4-7916044 від 10.10.2023, згідно якого трьом працівникам з уповноважених осіб доручено проінформувати позивача про те що було скасовано призупинення дії трудового договору наказом Банку «Про скасування наказу «Про призупинення дії трудового договорую № Е. 28.0.0.0/1-6928110 від 11.04.2023; робоче місце знаходиться у приміщені банку за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 30, каб. 041; режим роботи наступний: графік № 2 для ГО та Мідл-Офіс, а саме робочі дні: понеділок-п`ятниця, початок робочого дня 8:30, закінчення робочого дня 17:30, час перерви для відпочинку і харчування 1 година протягом робочого дня (може бути використана одним блоком в одну годину протягом робочого дня). Вихідні дні субота, неділя.

В наказі про звільнення від 20.12.2023 зазначено що позивача було ознайомлено з вищевказаними відомостями з наказу «Про уповноважених осіб банку»: шляхом поштового відправлення АТ «Укрпоштаю; доступним способом електронної комунікації, а саме у застосунку Viber/WhatsApp до його фінансового телефону НОМЕР_2 ; шляхом відвідування за адресою проживання, що підтверджується Актом про відвідування за місцем проживання від 12.10.2023.

Належних та достатніх доказів вказаному з боку відповідача не надано суду не надано.

Також слід зазначити, що умовами Трудового договору взагалі не передбачена можливість ознайомлення позивача з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами АТ КБ ПриватБанк щодо прав та обов`язків за допомогою повідомлень у застосунку Viber/WhatsApp, також згоди на подібний канал комунікацій позивачем АТ КБ ПриватБанк не надався.

Відтак позивач не був належним чином проінформований та не був обізнаний про існування наказу «Про уповноважених осіб банку» та не був належним чином ознайомлений з його положеннями, а тому не міг виконати його вимоги.

Станом на день звільнення 20.12.2023 та на день звернення з позовом до суду, АТ КБ ПриватБанк всупереч вимог рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 у справі № 201/5641/22 та всупереч вимог ст. 29 КЗпП України: не надав позивачу наказ (належним чином засвідчену копію наказу) про поновлення його на роботі, не проінформував про необхідні умови роботи визначені в ч. 1 ст. 29 КЗпП України та не узгоджував з ним спосіб такого інформування не надав доступу до програмних комплексів банку, які необхідні для належного виконання посадових обов`язків згідно посади, зокрема але не виключно надати доступи до системи електронного документообігу «ПриватДок», ПК «Промінь», Електроної системи контролю, корпоративної пошти та інших, що повністю унеможливлює виконання посадових обов`язків не надав доступу до Табелювання, що унеможливлює здійснювати реєстрацію початку та кінця робочого дня, унеможливлює доступ до програмних комплексів банку, а також унеможливлює доступ до приміщень банку, оскільки в цьому застосунку міститься Перепустка та підтвердження того що позивач є працівником банку, не ознайомлював його у спосіб визначений ч. 2 ст. 29 КЗпП України, а саме з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису, з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо його прав та обов`язків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. У разі мобілізації власника - фізичної особи свої обов`язки, визначені цією статтею, він повинен виконати протягом місяця після своєї демобілізації без застосування санкцій та штрафів.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» узагальнено судову практику і зазначено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Частиною третьою статті 149 КЗпП України визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92 № 9, якою керуються суди при розгляді спорів, пов`язаних із незаконними звільненнями працівників, роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Як вказано Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року у справі №235/2284/17, основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не дав. Як правило, таким доказом є акт, складений за підписом кількох осіб на підтвердження відмови працівника дати пояснення по суті порушення трудової дисципліни. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до частини першої, другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд критично оцінює заперечення відповідача проти задоволення позову з підстав правомірності звільнення позивача, оскільки відсутні відомості про належне повідомлення позивача про винесені накази, а інших належних та достатніх доказів на підтвердження заперечень відповідача суду не надано, а судом не встановлено.

На підставі викладеного позовні вимоги позивача щодо скасування наказ Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № Е.17.U.0.0/4-8310149 від 20.12.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення на роботі підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не були дотримані вимоги законодавства України при звільнені працівника на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Відтак на підставі ст. 235 КЗпП України підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення 20.12.2023 по 14.03.2024.

У зв`язку з вищевикладеним, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 40,43,49-2, 235, 237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями) та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 137, 263 - 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Скасувати наказ Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № Е.17.U.0.0/4-8310149 від 20.12.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на роботі в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк».

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з моменту його звільнення 20.12.2023 по дату винесення рішення, тобто 14.03.2024.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» () судовий збір на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 1211 (тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення у межах поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Батманова