Справа № 740/4420/24
Провадження № 2/740/1353/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до Ніжинської міської ради Чернігівської області про виділення частки в спільному майні,

установив:

У липні 2024 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила виділити у рахунок належної їй 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 : у житловому будинку «А» передпокій 2-1 площею 17,8 кв. м, житлову кімнату 2-2 площею 17,6 кв. м, у прибудові «а2» кухню 2-3 площею 11,6 кв. м, у житловій прибудові «А1» їдальню 2-4 площею 13,6 кв. м, санвузол 2-5 площею 5,6 кв. м, житлову кімнату 2-6 площею 15,0 кв. м, коридор 2-7 площею 3,8 кв. м, у тамбурі «а4» тамбур 2-І площею 6,9 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: гараж літ. «Г», сарай літ. «Г1», навіс літ. «Г2», вбиральню літ. «У», навіс літ. «Д», літній душ літ. «Л», ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2, зливну яму «Я».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 грудня 2008 року позивачка набула право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 2920. Іншим співвласником указаного будинку (1/2 частини) є колгосп ім. Фрунзе.

З матеріалів технічної інвентаризації, а також висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна № 403 від 08.07.2024 убачається, що спірний будинок складається з двох ізольованих приміщень (квартир), кожна з яких складає 1/2 його частину, які мають окремий вхід, автономну систему опалення, газо- та електропостачання.

Позивачка є власником квартири АДРЕСА_2 , яка складається з наступних приміщень: у житловому будинку «А» передпокій 2-1 площею 17,8 кв. м, житлова кімната 2-2 площею 17,6 кв. м; у прибудові «а2» кухня 2-3 площею 11,6 кв. м; у житловій прибудові «А1» їдальня 2-4 площею 13,6 кв. м, санвузол 2-5 площею 5,6 кв. м, житлова кімната 2-6 площею 15,0 кв. м, коридор 2-7 площею 3,8 кв. м; у тамбурі «а4» тамбур 2-І площею 6,9 кв. м. До належної позивачці частини будинку також відносяться такі господарські будівлі та споруди: гараж літ. «Г», сарай літ. «Г1», навіс літ. «Г2», вбиральня літ. «У», навіс літ. «Д», літній душ літ. «Л», ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, зливна яма «Я».

Незважаючи на те, що належна позивачці 1/2 частини вказаного будинку фактично є виділеною, оскільки це прямо визначено в договорі дарування та технічній документації, а саме будинок вже поділений у натурі, має окремі ізольовані приміщення і незалежну систему життєзабезпечення будинку, позивачка не може виділити належну їй частку в окремий об`єкт нерухомості та зареєструвати речове право. Крім того, поділити спірний будинок між усіма співвласниками за домовленістю також не є можливим, оскільки інший учасник спільної часткової власності колгосп ім. Фрунзе ліквідовано 02.02.2012, а його правонаступник відсутній.

Позивачка як співвласник не має можливості в повній мірі реалізувати свої права щодо користування цим будинком, зокрема, в частині здійснення добудов чи проведення капітального ремонту, оскільки ці питання необхідно погоджувати з іншим співвласником, який ліквідований, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 29 серпня 2024 року 09-00 год., яке відкладено на 08 жовтня 2024 року 10-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 21 листопада 2024 року 09-00 год.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

До суду надійшла заява представника позивачки адвоката Васюка Д. Г., в якій він просив судове засідання провести без його та позивачки участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду клопотання про проведення розгляду справи без її участі, просила ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що позивачка є власницею 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування частини житлового будинку від 01 грудня 2008 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 6-8, 21).

Відповідно до довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 10.05.2024 № 00978 житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві особистої власності станом на 31.12.2012 за колгоспом ім. Фрунзе 1/2 частини на підставі рішення Ніжинського міськвиконкому № 104 від 16.04.1991, та за ОСОБА_1 1/2 частини на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу 01.12.2008 за № 2920 (а. с. 9).

Згідно з наданою позивачкою технічною документацією, 1/2 частки житлового будинку, належної ОСОБА_1 , складається з: житлового будинку «А» передпокій 2-1 площею 17,8 кв. м, житлова кімната 2-2 площею 17,6 кв. м; прибудови «а2» кухня 2-3 площею 11,6 кв. м; житлової прибудови «А1» їдальня 2-4 площею 13,6 кв. м, санвузол 2-5 площею 5,6 кв. м, житлова кімната 2-6 площею 15,0 кв. м, коридор 2-7 площею 3,8 кв. м; тамбура «а4» тамбур 2-І площею 6,9 кв. м, а також з господарських будівель та споруд: гараж літ. «Г», сарай літ. «Г1», навіс літ. «Г2», вбиральня літ. «У», навіс літ. «Д», літній душ літ. «Л», ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, зливна яма «Я».

Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна від 08.07.2024 № 403 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частки об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яка є відокремленою, має окремий вихід, окреме інженерне обладнання і може бути виділена в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна в цілому (а. с. 16).

Інший співвласник 1/2 частини вказаного будинку Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе є юридичною особою, державна реєстрація якої припинена у зв`язку з визнанням її банкрутом, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 15, 16).

Поняття спільної часткової власності визначено у ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи зі змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Указане узгоджується з висновками Верховного Суду у справі № 501/2148/17 від 19.05.2021.

Згідно з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Таким чином, кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі.

Із правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 495/3521/18, провадження № 61-18535св21, убачається, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Положеннями ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зокрема, за змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

З урахуванням обставин справи, з огляду на те, що інший співвласник будинковолодіння ліквідований, відомості про його правонаступника відсутні, що у свою чергу впливає на можливість позивачки як власника майна повноцінно реалізувати свої права, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому зі справи не вбачається, що в такому разі будуть порушені права та законні інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 81, 89, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до Ніжинської міської ради Чернігівської області про виділення частки в спільному майні, задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) у рахунок належної їй 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в житловому будинку літ. «А» передпокій 2-1 площею 17,8 кв. м, житлову кімнату 2-2 площею 17,6 кв. м, у прибудові літ. «а2» кухню 2-3 площею 11,6 кв. м, у житловій прибудові літ. «А1» їдальню 2-4 площею 13,6 кв. м, санвузол 2-5 площею 5,6 кв. м, житлову кімнату 2-6 площею 15,0 кв. м, коридор 2-7 площею 3,8 кв. м, у тамбурі літ. «а4» тамбур 2-І площею 6,9 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: гараж літ. «Г», сарай літ. «Г1», навіс літ. «Г2», вбиральню літ. «У», навіс літ. «Д», літній душ літ. «Л», ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2, зливну яму літ. «Я».

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко