ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/284/24 Справа № 216/7359/21 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/7359/21за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», третя особа Державний нотаріус нотаріальної контори міста Бердянськ Постол Ніна Григорівна, про стягнення грошових сум,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоряжжяобленерго»,

на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі по тексту ПАТ «Запоріжжяобленерго»), третя особа Державний нотаріус нотаріальної контори м. Бердянськ Постол Н.Г., про стягнення грошових сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2004 року по січень 2018 року ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 . Від фактичних шлюбних відносин мають неповнолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час проживає разом з позивачем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після її смерті позивач, в інтересах неповнолітньої дитини, звернувся до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. З 2006 року по 2018 рік ОСОБА_3 працювала у ПАТ «Запоріжжяобленерго». На день смерті їй не була виплачена заробітна плата у розмірі 14591,98 гривень. Також, сім`ї ОСОБА_3 не були виплачені, передбачені колективним трудовим договором допомога на поховання у розмірі 10 000 гривень та допомога по втраті годувальника у розмірі 25000 гривень.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, яка рахується за ОСОБА_3 у сумі 14 591,98 гривень, невиплачені допомогу на похованні 10 000 гривень, та допомогу по втраті годувальника у сумі 25 000 гривень.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , заборгованість по заробітній платі, яка нарахована та не виплачена ОСОБА_3 в сумі 14591,98 гривень. Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , допомогу на поховання в сумі 5286 гривень. Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , допомогу по втраті годувальника в сумі 24125 гривень. Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 805,67 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Запоріжжяобленерго», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не знав та не міг знати про виникнення або наявність у нього будь-яких грошових зобов`язань перед позивачем, отже не міг їх виконати за їх фактичної відсутності як на момент смерті ОСОБА_3 так і на момент подання позову до суду про стягнення заробітної плати, допомоги на поховання та допомоги по втраті годувальника, оскільки позивач до відповідача по даному питанню не звертався. Відповідних доказів позивачем на підтвердження його звернень не надано. Вважає, що на момент звернення до суду позивача, між ним та відповідачем був відсутній предмет спору. Оскільки позивачем не надано жодних доказів, що між ним та відповідачем виник спір з приводу сплати неотриманої ОСОБА_3 заробітної плати, допомоги на поховання та допомоги по втраті годувальника, які б свідчили про те, що він звертався до відповідача із заявою чи вимогою про сплату вказаних сум, а відповідач безпідставно відмовив йому у сплаті таких сум, вважає, що суд першої інстанції повинен був закрити провадження відповідно ст. 255 ЦПК України.

В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку, що в силу ст. 1227, 1261, 1296 ЦК України позивач прийняв спадщину, отже позовні вимоги про стягнення зарплати, допомоги на поховання та допомоги по втраті годувальника підлягають задоволенню, а відповідно підстави для закриття провадження відсутні. Кім цього, посилається, що в рішенні суд не навів жодних посилань чи розрахунку, на підставі якого він прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Наголошує, що при розгляді справи судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст. 1227 ЦК України, а також порушено норми процесуального права.

Також посилається, що подаючи позов до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позивач, діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , обґрунтував це приписами ст. 28 ЦПК України, оскільки на його думку поданий ним позов випливав із трудових правовідносин, отже міг бути поданий за зареєстрованим місцем проживання позивача. Не погоджуючись з наведеним твердженням позивача, відповідач двічі звертався до суду з клопотанням про передачу (направлення) цього позову для розгляду за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя в порядку ст. 27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача. Відмовляючи у задоволенні клопотань відповідача щодо передачі справи за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків, які суперечать один одному. Зазначив, що спірні правовідносини є такими, що випливають із трудових правовідносин, але й одночасно регулюються нормами спадкового права. Тому відповідач наголошує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме ст. 27,28 ЦПК України.

Зазначає, що не може погодитися з висновком суду щодо визнання неналежним доказом відсутності заборгованості по заробітній платі бухгалтерську довідку, складену відповідачем, оскільки вона не підтверджує фактичне виконання зобов`язання із виплати заробітної плати. Посилається, що вказана бухгалтерська довідка № 011-06.06/47 від 08 листопада 2022 року є документом, який містить достовірну інформацію, щодо платежів проведених відповідачем на картковий рахунок померлої ОСОБА_3 .

Посилаючись як на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, відповідач зазначив, що під час розгляду справи було встановлено, що у ОСОБА_3 були і інші родичі та члени родини, зокрема її мати та рідний брат, які не були залучені до участі у розгляді справи ані в якості позивачів, ані в якості третіх осіб, що можуть заявляти самостійні позовні вимоги. Відповідач звертався до суду з клопотанням щодо повернення в підготовче засідання з метою залучення їх до участі в якості третіх осіб. Під час розгляду справи позивачем висловлювалося припущення про те, що зарплатна карта померлої ОСОБА_3 може знаходитися у матері чи брата ОСОБА_3 , отже вказані особи могли отримати зарплату сплачену на таку картку. Клопотання відповідача було залишено без задоволення, підстави відмови в рішенні суду не зазначені.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Запоріжжяобленерго» не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1,2 та 5 ст. 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, ОСОБА_4 працювала на посаді контролера енергозбуту 3 гр.кв. у Бердянському міському районі електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» та з 29 січня 2018 року виключена з особового складу у зв`язку зі смертю, що підтверджується Наказом (розпорядженням) №329-к від 31 січня 2018 року. (а.с. 74)

Факт смерті ОСОБА_3 також підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 січня 2018 року. (а.с. 4)

Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12 січня 2022 року, після смерті ОСОБА_3 у Бердянській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №62026514 від 17 лютого 2018 року. (а.с. 26, 27)

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25 вересня 2021 року батьками неповнолітнього ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5)

Як вбачається з довідки таб. №746673 станом на січень 2018 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі у розмірі 14591,98 гривень. (а.с. 3)

Також, у матеріалах справи наявний Колективний договір ПАТ «Запоріжжяобленерго» на 2014-2016 роки із змінами станом на 21 червня 2022 року, у п.п. 8.22 якого, зокрема, зазначено, що у випадку смерті працівника або пенсіонера з причин загального захворювання чи нещасного випадку невиробничого характеру виплачувати сім`ї померлого одноразову матеріальну допомогу на поховання у розмірі 3-х (трьох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (станом на 1 січня року, у якому настала подія) при пред`явленні свідоцтва про смерть. У випадку, якщо працівник або пенсіонер ВАТ «Запоріжжяобленерго» не мав родичів, допомога надається особі, яка понесла витрати на поховання при наявності двох свідків з укладенням відповідного акту і наданням документів, що підтверджують витрати на поховання. Додатково, при наявності в родині померлого працівника дітей до 18 років (або дітей, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах віком до 23 років), надавати родині померлого нецільову одноразову матеріальну допомогу у розмірі 5 (п`ять) місячних окладів померлого на кожну дитину.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши наявність заборгованості нарахованої та невиплаченої заробітної плати, яка рахується за ОСОБА_3 , та наявність спадкоємця ОСОБА_3 її сина ОСОБА_1 , який в силу вимог ст. 1227, 1261, 1296 ЦК України, прийняв спадщину у вигляді нарахованої та невиплаченої заробітної плати, а також виплат, передбачених Колективним договором (допомоги на поховання, допомоги по втраті годувальника), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, дійшов висновку про помилковість твердження відповідача про те, що правовідносини у справі не є трудовими, адже право спадкоємця на спадщину виникло на заробітну плату та соціальні виплати, які належали спадкодавцеві внаслідок виконання ним трудових обов`язків, але не були ним одержані за життя.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За приписами ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, законодавець визначив, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) може застосовуватися до позовів, що виникають із трудових правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, звертаючись до суду з позовом у даній справі, посилався на положення ст. 1261 ЦК України, ст. 233 КЗпП України та зазначав, що він звертається до суду в порядку ч. 1 ст. 28 ЦПК України, оскільки позов виникає з трудових правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог, окрім іншого, законний представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , зазначив, що згідно ст. 1261 ЦК України єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1 .

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому вигляді, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 працювала на посаді контролера енергозбуту 3 гр.кв. у Бердянському міському районі електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» та з 29 січня 2018 виключена з особового складу у зв`язку зі смертю, що підтверджується Наказом (розпорядженням) № 329-к від 31 січня 2018 року.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25 вересня 2021 року вбачається, що батьками неповнолітнього ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки таб. № 746673 станом на січень 2018 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі у розмірі 14591,98 гривень.

Крім того, у матеріалах справи наявний Колективний договір ПАТ «Запоріжжяобленерго» на 2014-2016 роки із змінами станом на 21 червня 2022 року, у п.п. 8.22 якого, зокрема, зазначено, що у випадку смерті працівника або пенсіонера з причин загального захворювання чи нещасного випадку невиробничого характеру виплачувати сім`ї померлого одноразову матеріальну допомогу на поховання у розмірі 3-х (трьох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (станом на 1 січня року, у якому настала подія) при пред`явленні свідоцтва про смерть. У випадку, якщо працівник або пенсіонер ВАТ «Запоріжжяобленерго» не мав родичів, допомога надається особі, яка понесла витрати на поховання при наявності двох свідків з укладенням відповідного акту і наданням документів, що підтверджують витрати на поховання. Додатково, при наявності в родині померлого працівника дітей до 18 років (або дітей, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах віком до 23 років), надавати родині померлого нецільову одноразову матеріальну допомогу у розмірі 5 (п`ять) місячних окладів померлого на кожну дитину.

З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги, що позов у даній справі пред`явлено до роботодавця матері позивача ОСОБА_1 , спір у даній справі виник у зв`язку з невиплатою заборгованості по заробітній платі, які належали їй внаслідок виконання нею трудових обов`язків, але не були нею одержані за життя, та соціальних виплат (допомоги на поховання, допомоги по страті годувальника), на які позивач має право як член сім`ї померлого працівника, суд дійшов до обґрунтованого висновку про підсудність справи Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та часткове задоволення позовних вимог.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який критично віднісся до тверджень відповідача щодо відсутності заборгованості з заробітної плати перед ОСОБА_3 , оскільки згідно довідки таб. №746673 станом на січень 2018 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі у розмірі 14591,98 гривень.

Відповідно Бухгалтерської довідки № 011-06.06/47 від 08 листопада 2022 року, наданої відповідачем станом на 31 січня 2018 року обліковувалась заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 за вересень 2017 року грудень 2017 року та поточна заробітна плата за січень 2018 року, яка була погашена в наступні дати:

вересень 2017 року 4593,29 сплачено 27 лютого 2018 року,

жовтень 2017 864,73 гривень сплачено 29 квітня 2018 року,

листопад 2017 року 1 559,09 гривень сплачено 20 квітня 2018 року,

грудень 2018 року 3 674,26 гривень сплачено 24 квітня 2018 року,

січень 2018 року 1903,45 гривень сплачено 23 квітня 2018 року.

Виплата проводилася на картку АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 , згідно вказаних працівником реквізитів.

З огляду на те, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахування відповідачем заборгованості із заробітної плати на її банківську картку в квітні 2018 року не може свідчити про належне виконання відповідачем своїх зобов`язань з виплати заборгованості по заробітній платі членам сім`ї померлого.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок суду по суті вирішеного спору є правильним, законним та обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та не спростований доводами апеляційної скарги.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 17 січня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста