Єд. унік. № 243/9969/21
Провадження № 2/243/617/2024
Іменем України
09 грудня 2024 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Дюміної Н.О.
при секретарі Петрусі Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»,
вимоги позивача: про визнання права позивача самостійно визначати вид опалення свого житла, права на відключення від мережі централізованого опалення, визнання, що рішення суду виконуються на підставі частини 1 статті 431 ЦПК України, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,
учасники справи: не з`явились,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
2. Представником відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» подано до суду відзив на позовну заяву. Зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до існуючих схем постачання теплової енергії м. Слов`янска, житловий будинок АДРЕСА_1 приєднаний до тепломереж Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго». Для здійснення нарахувань за надану теплову енергію на підприємстві відповідача за адресою АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , таким чином ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання, яку виробляє відповідач та надає у квартиру позивача про що останній не заперечує. Відповідно до пункту 39 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживач має право, зокрема, вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором. Однак, п.26 Правил №630 встановлено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно п 4. Розділу І Порядку №169 орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) згідно з додатком 1 до цього Порядку. Орган місцевого самоврядування розглядає звернення про відключення від ЦО та/або ГВП у строк, визначений Законом України "Про звернення громадян". Позивачем не надано жодних належних доказів в тому числі не надано Акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення, складеного відповідно до вимог Закону та який був затверджений відповідною міжвідомчою комісією і який є єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань. Законом № 2189-VIII (п. 7 Прикінцевих та перехідних положень), а також Порядком №169 визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Відповідно до інформації, наданої Центром обслуговування клієнтів ВО «Слов`янськтепломережа» у службовій записці від 20.10.2021 р. №256, у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 з централізованим опаленням перебуває 43 квартири, з індивідуальним - 7 квартир. Відсоток відключених квартир від централізованого опалення становить 14%. Таким чином, відключення окремих квартир у вказаному будинку на підставі п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII та Порядку № 169 неможливе, оскільки відсутня передбачена правовою нормою обов`язкова умова - відключення не менше як половини квартир та нежитлових приміщень від мереж централізованого опалення. Тому відповідачем не порушено право позивача на самостійне визначення виду опалення свого житла, а також права на відключення від мереж централізованого опалення у встановленому законодавством порядку.
Тобто обставина щодо розміру нарахованої позивачу оплати за спожиті комунальні послуги встановлена та доказуванню не підлягає під час розгляду вказаної цивільної справи. Правильність нарахування суми боргу позивачу підтверджується обіговими відомостями за особовим рахунком № НОМЕР_1 , яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення у повному обсязі за спірний період оплати за надані послуги. При цьому, правильність нарахування зазначених сум позивачем та його представником не спростована, представником позивача лише надано розрахунок, зроблений з власних міркувань, не підтверджений жодними квитанціями.
Позовні вимоги про відшкодування позивачу майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок зазначення відповідачем на його особовому рахунку заборгованості, визнаної судом є неправомірними, з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. Тому вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідачем є необґрунтованими.
На підставі викладеного просили суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
3.Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, але не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутністю.
4.Представник відповідача - ОКП «Донецьктеплокомуненерго» був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, але не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності з урахуванням відзиву на позовну заяву.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
5.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2021 року позовну заяву залишено без руху.
6.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.10.2021 року, відкрито спрощене позовне провадження та виділено частину вимог в окреме провадження.
7.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2021 року позовну заяву залишено без розгляду.
8.Постановою Донецького апеляційного суду від 22.02.2022 року ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2021 року скасована і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
9.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.11.2023 відновлено матеріали втраченого судового провадження у цивільній справі № 243/9969/21 за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про визнання права позивача самостійно визначати вид опалення свого житла, права на відключення від мережі централізованого опалення, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визнання, що рішення суду виконуються на підставі ч.1 ст.431 ЦПК, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
10.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2024 року цивільну справу прийнято до провадження судді Дюміної Н.О., призначено судовий розгляд справи.
11.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.04.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено.
12.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.04.2024 року по справі, відмовлено в прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди заявнику та вступі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.
13.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.07.2024 року, у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про призначення по справі експертизи відмовлено.
14.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.12.2024 року, у задоволенні клопотання про винесення окремої ухвали в порядку ст. 262 ЦПК України відмовлено.
IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.
15.Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 року у справі № 22ц-1163/2011 стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2002 року по 01 травня 2010 року в сумі 7869,42 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 30,00 грн.
16.Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» заборгованість за послуги з опалення за період з 01.05.2010 року по 01.10.2013 року в розмірі 6743,71 грн, витрати від інфляційних процесів в розмірі 130,91 грн, 3% річних в розмірі 323,21 грн та судовий збір в розмірі 114,70 грн.
20.Вказаними рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_2 .
21.Квартира на праві власності за життя належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останнього спадкоємцем є ОСОБА_1 , який за життя спадкодавця мешкав разом з ним та був його опікуном.
22.ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» за зазначеною адресою. На ім`я ОСОБА_3 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
23.Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про порушення прав споживачів. Постановою Донецького апеляційного суду від 08 червня 2021 року рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2019 року залишено в силі.
Зазначеним рішенням встановлено, що згідно копії постанови від 02.10.2020 року ВП №47612736 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 7312,53 грн. закінчено.
Постановою державного виконавця від 14.12.2020 року ВП №47612736 документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 02.10.2020 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 7312,53 грн., скасований.
Згідно з повідомленням Слов`янського МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.12.2020 року, на примусовому виконанні у Слов`янському МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження АСВП №49504646 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-5778-10 виданого 21.02.2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» заборгованості за надані послуги у сумі 7899,42 грн. 03.12.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження АСВП №60223676 по виконанню зазначеного виконавчого листа. 23.08.2019 року державним виконавцем винесена постанова по поверненню виконавчого документу стягувачу. На теперішній час заборгованість на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» за надані послуги в сумі 7899,42 грн. не сплачена.
Відповідно до повідомлення Слов`янського МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.12.2020 року, на теперішній час на примусовому виконанні у Слов`янському МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження АСВП №47612736 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» заборгованості за надані послуги у сумі 7312,53 грн., стороною виконавчого провадження боржником, є ОСОБА_1 . Станом на 14.12.2020 року заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 7312,53 грн. на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» не сплачена.
V. Оцінка Суду.
24.Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
25.З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
26.Щодо позовних вимог про визнання права позивача самостійно обирати вид опалення та надання права на відключення від мереж централізованого опалення, суд зазначає наступне.
27.Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір, одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
28.Питання відключення від мереж централізованого опалення на момент виникнення правовідносин між сторонами регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила) (втратив чинність з 01 травня 2022 року).
29.Відповідно до пункту 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил).
30.Згідно із пунктом 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
31.Відповідно до пункту 25 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
32.Пункт 26 Правил вказує, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції* та капітального ремонту в частині опалення.
33.Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п.2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4), який діяв на момент виникнення правовідносин.
34.При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 вказаного Порядку).
36.У судовому засіданні було встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , тобто власником окремого приміщення (квартири) у багатоквартирному будинку, в якому передбачено систему централізованого теплопостачання.
37.Частиною 2 ст.382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
38.Оскільки внутрішньо будинкова система теплопостачання відноситься до сантехнічного обладнання і належить мешканцям на праві спільної сумісної власності , незаконне змінення системи опалення буде порушувати права інших співвласників.
39.Також судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року №169 (редакція від 26.07.2019 року).
40.Так відповідно до п.4 вищевказаного Порядку орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) згідно з додатком 1 до цього Порядку. Орган місцевого самоврядування розглядає звернення про відключення від ЦО та/або ГВП у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян». Комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП. Засідання Комісії відбуваються не рідше ніж один раз на місяць. Рішення Комісії оформлюється протоколом протягом п`яти робочих днів із дня проведення засідання Комісії та має рекомендаційний характер. Рішення Комісії оприлюднюються на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».
41.Розділом третім Порядку передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
42.Інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.
43.Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.
44.Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.
45.Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.
46.Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.
47.Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.
48.За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.
49.Відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП.
50.Усі витрати, пов`язані з відокремленням (відключенням) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, здійснюються за рахунок власника.
51.Так, у разі наміру споживача неотримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання.
52.Отже, здійснення прав власником квартири своїх прав обмежується правами власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та санітарно-технічними вимогами, правилами експлуатації будинку, оскільки останні розробляються спеціалістами у галузі теплопостачання з урахуванням відповідних будівельних норм і правил; відключення багатоквартирних житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання проводиться у разі згоди всіх власників квартир у житловому будинку.
54.З аналізу зазначених правових актів вбачається, що для того щоб провести відключення квартири від мережі централізованого опалення необхідно в першу чергу щоб у будинку було відключено не менше як половини квартир та нежитлових приміщень від мереж централізованого опалення, після цього необхідно вчинити ряд дій які передбачені Порядком відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року №169.
55.Матеріали справи встановлено, що позивач не звертався до виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області із заявою про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення належної йому квартири. А тому питання про можливість відключення позивача від мереж ЦО і ГВП не вирішувалося відповідною комісією, а тому виходячи з вищевикладеного жодних права позивача ОСОБА_1 у вигляді права на вільний вибір постачальника теплової енергії, неправомірного та примусового надання послуг, відповідачем порушено не було.
56.Щодо вимог позивача визнати, що рішення суду виконуються на підставі ч.1 ст.431 ЦПК України, а також встановити наявність та відсутність заборгованості з послуги теплопостачання, суд зазначає наступне.
57.Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на день звернення позивача до суду) визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
58.Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.
59.Як передбачено ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняться від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
60.Частиною першою статті 10 Закону встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
61.Згідно п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 р. № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
62.Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
63.Судом встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 року скасовано рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2010 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2002 року по 01.05.2010 року в сумі 7869,42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 78,69 грн. В задоволенні позову ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовлено.
64.Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17.02.2015 року, з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 6743 грн. 71 коп. за період із 01.05.2010 року по 01.10.2013 року.
65.Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 року скасовано рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2010 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2002 року по 01.05.2010 року в сумі 7869,42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 78,69 грн. В задоволенні позову ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовлено.
66.Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.12.2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 08 червня 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про порушення прав споживачів відмовлено. Зазначеним рішенням встановлено наступні обставини:
67.Відповідно до наданої представником позивача копії постанови від 02.10.2020 року ВП №47612736 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 7312,53 грн. закінчено.
68.Проте, постановою державного виконавця від 14.12.2020 року ВП №47612736 документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 02.10.2020 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 7312,53 грн., скасований.
69.Згідно з повідомленням Слов`янського МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.12.2020 року, на примусовому виконанні у Слов`янському МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження АСВП №49504646 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-5778-10 виданого 21.02.2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» заборгованості за надані послуги у сумі 7899,42 грн. 03.12.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження АСВП №60223676 по виконанню зазначеного виконавчого листа. 23.08.2019 року державним виконавцем винесена постанова по поверненню виконавчого документу стягувачу. На теперішній час заборгованість на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» за надані послуги в сумі 7899,42 грн. не сплачена.
70.Відповідно до повідомлення Слов`янського МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.12.2020 року, на теперішній час на примусовому виконанні у Слов`янському МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження АСВП №47612736 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» заборгованості за надані послуги у сумі 7312,53 грн., стороною виконавчого провадження боржником, є ОСОБА_1 . Станом на 14.12.2020 року заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 7312,53 грн. на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» не сплачена.
71.Відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій надані обігові відомості за період з 2003 по вересень 2019 року, з яких прослідковується нарахована заборгованість стягнута за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 року за період з 01.11.2002 року по 01.05.2010 року в сумі 7869,42 грн. та за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2014 року у розмірі 6743 грн. 71 коп. за період із 01.05.2010 року по 01.10.2013 року.
74.Тобто обставина щодо розміру нарахованої позивачу оплати за спожиті комунальні послуги станом на вересень 2019 року встановлена та доказуванню не підлягає під час розгляду вказаної цивільної справи.
75.Щодо заборгованості позивача починаючи з вересня 2019 року, суд зазначає, наступне.
77.Відповідно до вимог ч.1 ст. 431 ЦПК України (в редакції чинній на момент пред`явлення позовної заяви, в редакції станом на 05.08.2021), виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
78.Тому виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги, а саме за послуги з опалення здійснюється на підставі ст. 431 ЦПК України.
80.Також відповідачем надано суду обігові відомості за період з 2012 року по серпень 2024 з яких також прослідковується нарахована заборгованість стягнута за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 року за період з 01.11.2002 року по 01.05.2010 року в сумі 7869,42 грн. та за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2014 року у розмірі 6743 грн. 71 коп. за період із 01.05.2010 року по 01.10.2013 року.
81.Доказів виконання позивачем рішень Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 року за період з 01.11.2002 року по 01.05.2010 року в сумі 7869,42 грн. та рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2014 року у розмірі 6743 грн. 71 коп. за період із 01.05.2010 року по 01.10.2013 року матеріали справи не містять і позивачем суду не надано.
82.Тому станом на день винесення зазначеного рішення, вищезазначені судові рішення залишаються не виконаними.
83.Що стосується позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.
84.Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а саме, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
85.Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
86.Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:
а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.
б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).
в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
87.Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).
88.Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
89.Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
90.Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
93.Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено заподіяння відповідачем матеріальної шкоди, так судом вже було встановлено, що позивач дійсно має заборгованість зі сплати за комунальні послуги, а саме за постачання теплової енергії, а тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню.
94.За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
95.Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
96.Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
97.Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов наступних висновків.
98.Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
99.Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
100.Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
101.Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.
102.Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
103.Згідно роз`яснень, наданих у п.п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
104.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
105.У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
106.Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
107.За змістом пункту 9 цієї постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
108.Аналізуючи вказані норми права, слід дійти висновку, що відшкодування моральної шкоди можливе внаслідок порушення прав особи, тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між порушенням прав особи та правом на відшкодування моральної шкоди.
109.У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
110.Судом встановлено, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
113.Отже, враховуючи вище викладене, важливою умовою для осіб, які звертаються до суду для відшкодування моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням прав особи та правом на відшкодування моральної шкоди.
114.Однак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.
115.Судом було встановлено, що права позивача жодним чином не були порушені відповідачем, так щодо посилання позивача про порушення відповідачем її прав не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, звідси можна зробити висновок про відсутність моральної шкоди заподіяної відповідачем позивачу.
116.На підставі наведеного позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
117.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
118.Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
119.Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати щодо сплати судового збору, згідно зі статтею 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 141, 263-265, 354 ЦПК України,-
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про визнання права позивача самостійно визначати вид опалення свого житла, права на відключення від мережі централізованого опалення, визнання, що рішення суду виконуються на підставі частини 1 статті 431 ЦПК України, відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишити без задоволення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 09 грудня 2024 року.
Суддя: Наталія ДЮМІНА