Справа № 523/1967/24
Провадження №6/523/160/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді: Кремер І.О.,

з участю секретаря судових засідань: Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса подання головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світлани Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. звернулась до суду із поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України особу (боржника) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього постановою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/30700/23 від 04.10.2023 року.

Обґрунтовуючи вимоги даного подання вказує на те, що на примусовому виконанні головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. знаходиться постанова № 761/30700/23, виданий 04.10.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України у розмірі 5863968,11 грн. На сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

20.12.2023 року постановою головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 73643765 з виконання постанови № 761/30700/23, постановленої 04.10.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва.

До головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. надійшла заява представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 23.12.2023 року.

Листом головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. № 163255 від 26.12.2023 року представнику боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу.

В ході казаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Савченко С.В. 20.12.2023 року було винесено постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Так, 09.01.2024 року боржнику направлялись виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклик не з`явився, про причини неявки виконавця не повідомив.

Вжитими головним державним виконавцем Савченко С.В. заходами встановлено, що боржнику належить на праві спільної часткової власності 1/5 частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Головним державним виконавцем Савченко С.В. спрямовані запити до КП «БТІ» Одеської міської ради та Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради для вирішення питання щодо можливості звернення стягнення на вказане майно шляхом примусової реалізації.

Таким чином, рішення суду до сьогоднішнього дня боржником не виконано, тоді як сам боржник від виконання рішення суду ухиляється, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно приписів ч. 1, ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. знаходиться постанова № 761/30700/23, виданий 04.10.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України у розмірі 5863968,11 грн. На сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

20.12.2023 року постановою головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 73643765 з виконання постанови № 761/30700/23, постановленої 04.10.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва.

До головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. надійшла заява представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 23.12.2023 року.

Листом головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. № 163255 від 26.12.2023 року представнику боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу.

В ході казаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Савченко С.В. 20.12.2023 року було винесено постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.11 Узагальнення ВСУ судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ВСУ звертає увагу судів, що особа, яка має невиконані договірні, аліментні та інші зобов`язання за судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), не може вважатися винною та бути позбавленою конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України (ст. 33 Конституції України).

Тільки у разі не доведення боржником своєї вини та ухилення від виконання зобов`язання суд може тимчасово обмежити особу в праві виїзду за межі України, причому на момент звернення до суду з поданням державного виконавця факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Обґрунтовуючи дане подання головний державний виконавець Савченко С.В. вказує на те, що 09.01.2024 року боржнику направлявся виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду. Однак, у визначену у вказаній вимогі дату та час боржник до приватного виконавця не з`явився.

Суд зазначає, що в матеріалах подання немає жодного доказу, який підтверджує факт отримання боржником ОСОБА_1 такої вимоги.

Окрім того, суд констатує, що в матеріалах даного подання відсутній доказ про отримання ОСОБА_1 постанови головного державного виконавця Савченко С.В. від 20.12.2023 року про відкриття виконавчого провадження, що викликає у суду сумніви щодо обізнаності боржника про наявність щодо нього відкритого виконавчого провадження.

Згідно приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За результатами розгляду подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 441 ЦПК України, судом виноситься ухвала.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що під час розгляду даного подання не знайшло свого підтвердження жодним належним доказом факт умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від своїх зобов`язань, покладених на нього постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2023 року № 761/30700/23, суд приходить до переконання, що в задоволенні даного подання слід відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко Світлани Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 08 лютого 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер