Справа №521/4637/24
Провадження №2/521/3455/24
02 грудня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом виселення та вселення,
28 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення та вселення ОСОБА_1 у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтований наступними обставинами. ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2014 року на частку вищевказаної квартири, посвідчене державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2023 року на частки вищезазначеної квартири, яке посвідчене державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: Вінницька обл., Шаргородський район, с. Ярове, вселився та мешкає у належній позивачу на праві особистої приватної власності квартирі. 3 моменту вселення у квартиру відповідач чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою, зокрема, ОСОБА_2 змінив замки, унаслідок чого остання не має змоги проживати в ній, у позивача відсутнє інше житло, тому права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом виселення відповідача та вселення позивача у квартиру та усуненням перешкод у користуванні нею.
Після смерті баби позивача - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і яка була власником спірної квартири, ОСОБА_2 звертався до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_6 , яка діє в тому числі як законний представник ОСОБА_1 , за участю третіх осіб - державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Михальової Лідії Іванівни, Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради про зміну черговості одержання права на спадкування. В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, рішення суду набрало законної сили. Позивач безрезультатно намагалась вирішити спірне питання з відповідачем мирним шляхом, неодноразово зверталась до правоохоронних органів про захист своїх прав власника та усунення перешкод відповідачем у доступі та користуванні квартирою. Станом на 19.03.2024 року ОСОБА_1 , так і не може потрапити до квартири. Відтак, перебування відповідача у її квартирі без жодних правових підстав не дає позивачу змоги в повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна, зокрема, права користування, розпорядження, що і стало передумовою звернення до суду із вказаним позовом.
Представник позивача у відкритому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзиву на позов до суду не надав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача,суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі:
- Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2014 року на частку вищевказаної квартири, посвідчене державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 , після смерті батька - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 12);
- Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2023 року на частки вищезазначеної квартири, яке посвідчене державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, ОСОБА_4 після смерті баби - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 16).
Із показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_2 вселився в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 в 2016 році, та проживав там до квітня 2024 року. Періодично разом із ОСОБА_2 в квартирі проживали його дочка з внуком.
Відомості щодо реєстрації місця проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_3 відсутні.
Таким чином, ОСОБА_2 користується квартирою АДРЕСА_3 , яка належить позивачу на праві власності без достатніх правових підстав, що надає суду підстави дійти висновку про те, що позивачем обрано правильний спосіб захисту її законних прав та інтересів шляхом звернення з позовом про виселення відповідача із спірного житлового приміщення, так як проживання відповідача у квартирі істотно порушує її право користування та розпорядження вказаною квартирою та її вселення в спірну квартиру.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із перешкодами власнику у користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому регулюються Главою 29 ЦК України.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов?язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.
Відповідно абз. 3 ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
В статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Так як відповідач займає житлове приміщення, яке належить на праві власності позивачу за відсутністю правових підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 280 ЦПК України, суд
Виселити ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення з квартири АДРЕСА_3 .
Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева