Справа № 462/8634/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року в розмірі 18530,00 грн., з яких: з яких: 5000,00 грн. основна сума кредиту; 13530,00 грн. заборгованість за відсотками, а також, судові витрати у розмірі 2684 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 08 червня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (первісний кредитор) та відповідачем був укладений вищевказаний кредитний договір про надання позики в розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів до 17.12.2021 року зі сплатою 912,5% річних від суми позики у розрахунку 2,20 % на добу. 13 січня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13012023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

27 листопада 2023 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечила, з мотивів того, що позивач не подав доказів переходу до нього прав стягувача від ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»; відсутні докази підписання нею кредитного договору та отримання нею кредитних коштів в розмірі 5000,00 грн. Крім цього, позивач неправильно нарахував борг за відсотками, оскільки кредитний договір укладався лише строком на 30 днів, і тому заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами становить 3300 грн., а не 13500 грн. У зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити /а.с.52-57/.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій позов підтримав, зазначивши, що договір факторингу № 13012023 був укладений відповідно до вимог чинного законодавства; розрахунок заборгованості проведений відповідно до первинних документів, які були надані первісним кредитором. Крім цього, матеріалами справ підтверджено, що позивач уклала кредитний договір в електронній формі та отримала 5000,00 грн. кредитних коштів на банківську картку, яку відповідач особисто вказала в кредитному договорі /а.с.58-62/.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 08 червня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефона відповідача, згідно з яким Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів до 07.07.2021 року зі сплатою процентів 803% річних від суми позики у розрахунку 2,20 % на добу, при цьому, клієнту може бути запропонований індивідуальний промкод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5% на добу (підпункти 1.1.-1.5 пункту 1 кредитного договору) /а.с.7,8/.

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 1 кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Згідно з підпунктом 1.7 пункту 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщена на сайті Товариства https:/www.zecredit.com.ua/.

У підпункті 2.4. пункту 2 кредитного договору зазначено, що якщо відповідно до пункту 1.5. цього договору, скориставшись промокодом, клієнт прострочить виконання зобов`язання, або в разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані згідно умов договору проценти підлягають перерахуванню за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами та оплаті клієнтом в повному обсязі на загальних умовах, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Відповідно до підпункту 2.5 пункту 2 кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнта (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

З графіка розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язалася до 07 липня 2021 року повернути ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» 7533,50 грн. кредиту, з яких: 5000,00 грн. основна сума кредиту, 2533,55 проценти за користування кредиту протягом 30 днів /а.с.9/.

ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» виконала свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , перерахувавши їй 5000,00 грн. кредитних коштів на банківську картку, яку остання вказала в у пункті 7 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін». Факт отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується інформаційною довідкою ТзОВ «Платежі онлайн» № 873 від 29 листопада 2023 року /а.с.65/.

ОСОБА_1 неодноразово подавала позивачу ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» заявки на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, зокрема, такі заявки були подані 16 липня 2021 року, 23 липня 2021 року, 11 серпня 2021 року, 28 серпня 2021 року, 14 вересня 2021 року, 28 жовтня 2021 року /а.с.12-23/. У день подачі відповідачем вказаних заявок кожний раз між сторонами укладалася додаткова угода № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 23021 року, умовами якої передбачався строк на який відстрочувалося виконання зобов`язання за основним кредитним договором вносилися зміни до графіку розрахунків.

Так, з додаткової угоди № 3 від 28 жовтня 2021 року до договору про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 23021 року вбачається, що сторони в черговий раз погодили відстрочити виконання зобов`язання за кредитним договором на 60 днів, тобто до 26 грудня 2021 року. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення припиняються, сума заборгованості клієнта становить 12040,00 грн., з яких, 5000,00 грн. сума тіла кредиту, 7040,00 проценти за користування кредитом, термін на який надано кредит 60 днів /а.с.23/.

13 січня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13012023, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників /а.с.24-26/.

Згідно з пунктом 1.1. договору факторингу № 13012023, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. Право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку№1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору факторингу № 13012023, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

13 січня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 13012023 /а.с.27/

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 в сумі 18530,00 гривень /а.с.28/.

17 січня 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оплатило ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» суму в розмірі 2000413,14 грн. за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 13012023, що підтверджується платіжною інструкцією 19284 /а.с.70/.

Як убачається з розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, відсотки за користуванням кредиту не сплачує. В зв`язку із чим станом на 13 січня 2023 року заборгованість відповідача складає 18530,00 грн., а саме: заборгованість за основною сумою боргу 5000,00 грн., заборгованість за відсотками 13530 грн. /а.с.29/.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Щодо укладання між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 договору про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021від 08 червня 2021 року.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частини 4, 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківській картковий рахунок, зазначений у вказаному договорі. Крім цього, між сторонами було укладено декілька додаткових угод № 3 до вказаного кредитного договору

Вказані договір та додаткові угоди було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вказані кредитний договір та додаткові угоди до нього були підписані позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 , на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договори та додаткових угод містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є його безпосереднім підписом.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги твердження відповідача, що матеріали справи не містять доказів підписання кредитного договору.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає некоректними твердження відповідача ОСОБА_1 , що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів, з огляду на таке.

Так, на підтвердження виконання ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року, позивачем надана інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн», в якій зазначено, що 08 червня 2021 року було здійснено перекази на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , який було зазначено особисто відповідачем у пункті 7 вказаного кредитного договору, грошових коштів у сумі 5000,00 грн.

Заперечуючи проти отримання кредитних коштів, відповідач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів про те, що нею 08 червня 2021 року не отримувалися кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн. на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , а також, доказів того, що вказаний рахунок їй не належить.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять.

Таким чином, позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року не виконала, у передбачений в договорах строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання.

Щодо переходу права вимоги від ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу № 13012023, перехід від Клієнта (ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм») до Фактора (позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») прав вимоги заборгованості до боржників, зокрема, і до відповідача ОСОБА_1 відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Таким чином, саме підписаний та скріплений печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників від 13 січня 2023 року підтверджує факт переходу від ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до позивача прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Крім цього, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» разом з відповіддю на відзив надало суду платіжну інструкцію № 19284 від 17 січня 2023 року, з якої вбачається, що позивач здійснив повну оплату за договором факторингу.

З огляду на наведене, а також, враховуючи, що договір факторингу не є нікчемними за законом та не визнаний судом недійсним, суд вважає, що ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі чинного договору набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором, а відтак, твердження відповідача про відсутність доказів переходу прав та обов`язків стягувача до позивача є неспроможними та спростовуються вищевказаними доказами.

Щодо розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором.

Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості у розмірі 18530,00 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року, окрім вказаного кредитного договору та додаткових угод № 3 до нього, був наданий розрахунок заборгованості за період з 13 січня 2023 року по 30 вересня 2023 року, з якого вбачається, що заборгованість за кредитом складається з основної суми боргу в розмірі 5000,00 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 13530,00 грн. /а.с.29/.

У відзиві на позов відповідач, заперечуючи проти суми боргу за відсотками, зазначає, що вона отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. на 30 днів зі сплатою відсотків в розмірі 2,2% на добу, і тому, сума заборгованості за відсотками становить 3300,00 грн.

За змістом статті 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Згідно з умовами договору про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів до 07.07.2021 року зі сплатою процентів 803% річних від суми позики у розрахунку 2,20 % на добу, при цьому, клієнту може бути запропонований індивідуальний промкод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5% на добу (підпункти 1.1.-1.5 пункту 1 кредитного договору).

Разом з тим, у підпункті 4.3. пункту 4 кредитного договору передбачено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит, зазначений у пункті 1.2 цього договору та/або в додатках до цього договору, проценти, передбачені в пункті 1.3 цього договору нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладання договору.

З аналізу вказаного підпункту кредитного договору слідує, що вказаним договором передбачена автоматична його пролонгація при умові якщо клієнт не повернув кредит до 07 липня 2021 року, проте проценти в розрахунку 2,20% на добу можуть нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладання договору (08 червня 2021 року), тобто, ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» мало право нараховувати проценти за користування кредитом до 06 вересня 2021 року.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом було встановлено, що протягом 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 неодноразово укладалися додаткові угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 23021 року, відповідно до умов вказаних угод встановлювалися строки на який відстрочувалося виконання зобов`язання за основним кредитним договором та вносилися зміни до графіку розрахунків.

З додаткової угоди № 3 від 28 жовтня 2021 року до договору про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 23021 року вбачається, що сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за кредитним договором на 60 днів, тобто до 26 грудня 2021 року та погодили суму заборгованості клієнта в розмірі 12040,00 грн., яка складається з суми основного кредиту в розмірі 5000,00 грн. та заборгованості зі сплати процентів в розмірі 7040,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що після 26 грудня 2021 року між сторонами кредитного договору укладалися інші будь-які додаткові угоди до договору про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року.

Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щодо сплати 12040,00 грн., підписавши додаткову угоду № 3 від 28 жовтня 2021 року до договору про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року, при цьому, доказів сплати вказаної суми боргу вона суду не надала, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми боргу.

Разом з тим, позивач не надав ніяких розрахунків та первинних документів, які б давали підстави суду прийти до висновку, що заборгованість відповідача зі сплати процентів за користування становить 13530,00 грн., а не 7040,00 грн.

Долучений позивачем до відповіді на відзив розрахунок боргу, в якому розмір заборгованості за відсотками складає 121950 грн., не містить ніяких реквізитів, та є документом, що створений самим первісним кредитором ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», а відтак, інформація зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якому наполягає позивач.

Висновки суду у справі.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 04660-06/2021 від 08 червня 2021 року в розмірі 12040,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума основного кредиту та 7040,00 грн. сума процентів за користування кредиту, а відтак, в іншій частині заборгованість стягненню з відповідача не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат.

Судові витрати у справі складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2684,00 грн. /а.с.2/.

Беручи до уваги, що позовні вимоги задоволенні частково, а саме з відповідача було стягнуто 12040,00 грн. боргу, що складає 65% від суми в розмірі 18530,00 грн., про стягнення якої позивач просив у позові (65% = 18530,00 грн. : 100% х 12040,00 грн.), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1744,60 грн. судового збору (1744,60 грн. = 2684,00 грн. : 100% х 65%), в іншій частині витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 12040 гривень 00 коп. заборгованості та 1744 гривні 60 коп. судового збору. Всього стягнути 13784 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 60 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 30; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_2 ).

Суддя:

Оригінал рішення.