Справа № 946/9906/23
Провадження № 2/946/1576/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -
20.12.2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнив та якими просить визначити, що частка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , частка ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , частка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та частка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 у праві спільної сумісної власності на 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по частці кожному, та визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на 33/240 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що письмовою відповіддю № 159/02-14 від 26 квітня 2023 року приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що нерухоме майно належало ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992 та частки у праві спільної сумісної власності не були визначені за життя спадкодавців.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Таким чином, встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності на 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по частки кожному.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 16.02.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з частини від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75772860 від 09 лютого 2024 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_3 являються:
- син ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 22 серпня 1949 року Кислицьким сільським ЗАГС Суворовського району Ізмаїльської області.
Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.
Відповідно ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вступили в управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується будинковою книгою квартири АДРЕСА_3 , тобто вважаються такими, що прийняли спадщину.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 21.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить частина від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належна спадкодавцю на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992, а також 1/8 частина від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3 , однак не оформила.
Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72262456 від 26 квітня 2023 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.
Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_4 являється син ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 22 серпня 1949 року Кислицьким сільським ЗАГС Суворовського району Ізмаїльської області.
Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.
Відповідно ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Встановлено, що ОСОБА_6 вступив в управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується будинковою книгою квартири АДРЕСА_3 , тобто вважається таким, що прийняв спадщину.
Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 04.02.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Після смерті ОСОБА_6 , згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить частина від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належна спадкодавцю на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992, 1/8 частина від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яку він прийняв після смерті батька ОСОБА_3 , однак не оформив та 3/8 частин від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яку він прийняв після смерті матері ОСОБА_4 , однак не оформив.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до заповіту від 13 січня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. та зареєстрованого в реєстрі під № 23, ОСОБА_6 , повністю все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75772901 від 09 лютого 2024 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., заповіт ОСОБА_6 від 13.01.2022 року, зареєстрований за № 23 не змінювався та не скасовувався.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С., тобто відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.
Письмовою відповіддю № 159/02-14 від 26 квітня 2023 року приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що нерухоме майно належало ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992 та частки у праві спільної сумісної власності не були визначені за життя спадкодавців.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1234, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, --
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , частка ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , частка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та частка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 у праві спільної сумісної власності на 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по частці кожному.
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) право власності, у порядку спадкування за заповітом, на 33/240 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07 листопада 2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар