Справа №454/2220/22 Головуючий у 1 інстанції:Веремчук О. А.
Провадження №22-ц/811/2030/23 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області в складі судді Веремчука О.А. від 19 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа АТ КБ "Приватбанк" про стягнення боргового зобов`язання за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 19 грудня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 від суми частини сплачених ним особисто коштів на виконання кредитного договору укладеного з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №СGН0GF00240233 від 19 серпня 2005 року за період з 22 лютого 2022 року по 25 листопада 2022 року в розмірі 2039,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час звернення до суду складає 78166,92 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн 40 коп.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 грудня 2022 року та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Звертає увагу, на те, що участі у розгляд справи ОСОБА_2 не брала, про судові засідання повідомлена не була, а тому суд провів розгляд справи у відсутності сторони відповідача, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. Також незрозуміло є те, що суд задоволив позов в розмірі 2 039, 97 грн, тоді як ОСОБА_3 просив задоволити суму в розмірі 1199, 85 грн. Вказане є порушенням ч. 2 ст. 364 ЦПК України в якій зазначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Зазначає, що суд ухвалюючи оскаржуване рішення, стягнув із відповідачки кошти в сумі 2039,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час звернення до суду складає 78 166,92 грн. Вважає, що судом не наведено доводів, чому саме із відповідача стягується сума боргу в доларах США, по курсу 39.1 грн за долара США. Таким чином, ухвалюючи рішення суд першої інстанції міг визначати еквівалент іноземної валюти до гривні по курсу НБУ, а не по невідомому курсу. Щодо належності поданих позивачем доказів підтвердження оплати боргових зобов`язань, то слід зазначити, що з рішення суду не вбачається наявність у матеріалах справи будь - яких належних платіжних документів, які б могли свідчити про обґрунтованість позовних вимог. Крім того, з відзиву сторона Відповідачки дізналася, що 08.06.2023 було проведено оцінку автомобіля Volkswagen Caraveile 2008 року виписку, пасажирський, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , та складено висновок про вартість 1/2 частини цього автомобіля в сумі 153 700 грн. 12.06.2023 Приватним виконавцем Пиць А.А. подано заявку на реалізацію транспортного засобу. Така ситуація склалась у зв`язку із тим, суд першої інстанції не повідомив про розгляд справи, а автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_3 . Тому, просить суд приймаючи справу до розгляду вирішити питання про зупинення виконання оскаржуваного рішення суду по цій справі.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяв про збільшення позовних вимог та часткову зміну предмета позову, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень представника відповідачки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, стст. 60, 61, 65 СК України, п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та подіфл спільного майна подружжя» та задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.02.1995 року по 14.01.2022 року, який було розірвано рішенням Червоноградського міського суду від 14 січня 2022 року в цивільній справі №459/3840/21, яке набрало законної сили 14 лютого 2022 року. В період перебування із відповідачем у шлюбі позивачем був укладений кредитний договір з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, відповідно до якого банк надав позивачу у позику 38 568,00 доларів США, з яких 30 000 доларів США - на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 8 568,00 доларів США - на сплату страхових внесків, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково - касовеобслуговування у розмірі 0,22% від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11. даного договору. Періодом сплати вважається період з «19» по «24» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту), як зазначено в договорі здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 400,00 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, а також іншим витратам банку відповідно до п.п.2.29,4.3. Про укладення цього договору та мету використання кредитних коштів відповідач була повністю інформована. Ця обставина підтверджується тим, що в цьому ж договорі, колишня дружина ОСОБА_2 , дала нотаріально посвідчену письмову згоду на укладення вказаного вище договору, одержання ним кредитних коштів та їх використання відповідно до умов зазначеного договору. За одержані кредитні кошти позивачем в інтересах сім`ї була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 . В день укладення кредитного договору відповідач надала письмову згоду на надання в заставу придбаної за кредитні кошти квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж нотаріально посвідченої письмової згоди відповідача, для забезпечення договору кредиту №СОН0СР00240233 від 19.08.2005 року між позивачем та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» цього ж числа був укладений та посвідчений належним чином нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Стеців М.Р. договір іпотеки №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, про що в реєстрі нотаріальних дій зроблений відповідний запис за №2-2132 від 19.08.2005 року. До сьогодні вказані вище договори є чинними, сторонами чи іншими заінтересованими особами вони не оскаржувалися. Зміни до цих договорів сторонами не вносилися. З моменту одержання кредитних коштів в валюті США, усі платежі за кредитним договором здійснювались та здійснюються до сьогодні особисто позивачем, виключно в валюті США з використанням його особистого карткового рахунку в розмірі 400 доларів США щомісячно відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується виписками банку. Після розірвання шлюбу з відповідачем позивач особисто, на виконання зобов`язань за кредитним договором №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 сплачено: 1. 22 лютого 2022 року 400 доларів США; 2. 23 березня 2022 року 400 доларів США; 3. 26 квітня 2022 року 400 доларів США; 4. 31 травня 2022 року 321,51 доларів США; 5. 19 червня 2022 року 78,19 доларів США;6. 22 червня 2022 року 400 доларів СІЛА; 7. 22 липня 2022 року 400 доларів США. Всього: 2 399,7 доларів США. В гривневому еквіваленті по курсу купівлі долара станом на 15.08.2022 року (39,1000 грн. за 1 долар США) складає 93 828,27 грн. (2 399,7x39.1000=93 828,27). Станом на 22 липня 2022 року, дату останнього платежу за кредитним договором укладеним із Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, наявний кредитний борг по тілу кредиту перед Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в розмірі 10 382,73 доларів США. Суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити та Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 від суми частини сплачених ним особисто коштів на виконання кредитного договору укладеного з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №СGН0GF00240233 від 19 серпня 2005 року за період з 22 лютого 2022 року по 25 листопада 2022 року в розмірі 2039,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час звернення до суду складає 78166,92 грн.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає. Висновки суду вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа АТ КБ "Приватбанк" про стягнення боргового зобов`язання за кредитним договором, в якому просив (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 від суми частини сплачених ним особисто коштів на виконання кредитного договору укладеного з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №СGН0GF00240233 від 19 серпня 2005 року за період з 22 лютого 2022 року по 25 листопада 2022 року в розмірі 2039,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті на час звернення до суду складає 78166,92 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.02.1995 року по 14.01.2022 року, який було розірвано рішенням Червоноградського міського суду від 14 січня 2022 року в цивільній справі №459/3840/21, яке набрало законної сили 14 лютого 2022 року. В період перебування із відповідачкою у шлюбі позивачем було укладено кредитний договір з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, відповідно до якого банк надав позивачу у позику 38 568,00 доларів США, з яких 30 000 доларів США - на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 8 568,00 доларів США - на сплату страхових внесків, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касовеобслуговування у розмірі 0,22% від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11. даного договору. Періодом сплати вважається період з «19» по «24» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту), як зазначено в договорі здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 400,00 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, а також іншим витратам банку відповідно до п.п.2.29,4.3. Про укладення цього договору та мету використання кредитних коштів відповідачка була повністю інформована. Ця обставина підтверджується тим, що в цьому ж договорі ОСОБА_2 , дала нотаріально посвідчену письмову згоду на укладення вказаного вище договору, одержання позивачем кредитних коштів та їх використання відповідно до умов зазначеного договору. За одержані кредитні кошти позивачем в інтересах сім`ї була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 . В день укладення кредитного договору відповідачка надала письмову згоду на надання в заставу придбаної за кредитні кошти квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж нотаріально посвідченої письмової згоди відповідачка, для забезпечення договору кредиту №СОН0СР00240233 від 19.08.2005 року між позивачем та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» цього ж числа був укладений та посвідчений належним чином нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Стеців М.Р. договір іпотеки №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, про що в реєстрі нотаріальних дій зроблений відповідний запис за №2-2132 від 19.08.2005 року. До сьогодні вказані вище договори є чинними, сторонами чи іншими заінтересованими особами вони не оскаржувалися. Зміни до цих договорів сторонами не вносилися. З моменту одержання кредитних коштів в валюті США, усі платежі за кредитним договором здійснювались та здійснюються до сьогодні особисто позивачем, виключно в валюті США з використанням його особистого карткового рахунку в розмірі 400 доларів США щомісячно відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується виписками банку. Після розірвання шлюбу з відповідачкою позивачем особисто, без її участі в цьому, на виконання зобов`язань за кредитним договором №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 було сплачено:

1. 22 лютого 2022 року 400 доларів США;

2. 23 березня 2022 року 400 доларів США;

3. 26 квітня 2022 року 400 доларів США;

4. 31 травня 2022 року 321,51 доларів США;

5. 19 червня 2022 року 78,19 доларів США;

6. 22 червня 2022 року 400 доларів СІЛА;

7. 22 липня 2022 року 400 доларів США;

Всього: 2 399,7 доларів США.

В гривневому еквіваленті по курсу купівлі долара станом на 15.08.2022 року (39,1000 грн. за 1 долар США) складає 93 828,27 грн. (2 399,7x39.1000=93 828,27). Станом на 22 липня 2022 року, дату останнього платежу за кредитним договором укладеним із Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, наявний кредитний борг по тілу кредиту перед Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в розмірі 10 382,73 доларів США. Після припинення шлюбних відносин позивач частково самостійно виконав зобов`язання за кредитним договором №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, укладеним в інтересах сім`ї, а тому на його користьпідлягає стягненню 1/2 частини сплаченого мною кредиту.

Із статей Сімейного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини вбачається таке.

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

За ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також, відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

Один з подружжя, який не приймав участі в укладанні правочину, стає зобов`язаною особою при наступних умовах, а саме: 1) правочин, який укладено другим із подружжя виключно в інтересах сім`ї; 2) майно, в тому числі грошові кошти, одержані за правочином, використане в інтересах сім`ї. Лише після фактичного настання вказаних двох умов, другий з подружжя стає зобов`язаною особою. Таким чином, не потрібна згода другого з подружжя на укладення зобов`язальних правочинів, але необхідно довести, що кошти та/або майно використовувались в інтересах сім`ї.

Окрім мети, з якою отримано кредит, важливим є також факт використання коштів. Тобто поділу підлягають лише ті зобов`язання, кошти за якими були не лише отримані, а й використані за призначенням в інтересах сім`ї. В іншому випадку, грошові зобов`язання доведеться виконувати саме тій особі, яка отримала кошти.

Однак, якщо грошові кошти отримані чоловіком чи дружиною для власних потреб, тоді таке боргове зобов`язання розподілу не підлягає.

У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Стаття 69 СК України, вказує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Окрім цього у статті 70 Кодексу зазначається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Окрім наведеного ст. 71 СК України регулює способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та відповідно до такої, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З роз`яснень п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна,що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.02.1995 року по 14.01.2022 року, який було розірвано рішенням Червоноградського міського суду від 14 січня 2022 року в цивільній справі №459/3840/21.

В період перебування із відповідачкою у шлюбі позивачем був укладений кредитний договір з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, відповідно до якого банк надав йому у позику 38 568,00 доларів США, з яких 30 000 доларів США на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 8 568,00 доларів США на сплату страхових внесків, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,22% від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11. даного договору. Періодом сплати вважається період з «19» по «24» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту), як зазначено в договорі здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 400,00 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, а також іншим витратам банку відповідно до п.п.2.29,4.3.

Про укладення цього договору та мету використання кредитних коштів відповідачка була повністю інформована. Ця обставина підтверджується тим, що в цьому ж договорі ОСОБА_2 дала нотаріально посвідчену письмову згоду на укладення вказаного вище договору, одержання ним кредитних коштів та їх використання відповідно до умов зазначеного договору.

За одержані кредитні кошти позивачем в інтересах сім`ї була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

В день укладення кредитного договору відповідачка надала письмову згоду на надання в заставу придбаної за кредитні кошти квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

За цією ж нотаріально посвідченої письмової згоди відповідачки, для забезпечення договору кредиту №СОН0СР00240233 від 19.08.2005 року між позивачем та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» цього ж числа був укладений та посвідчений належним чином нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Стеців М.Р. договір іпотеки №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, про що в реєстрі нотаріальних дій зроблений відповідний запис за №2-2132 від 19.08.2005 року.

До сьогодні вказані вище договори є чинними, сторонами чи іншими заінтересованими особами вони не оскаржувалися. Зміни до цих договорів сторонами не вносилися.

З моменту одержання кредитних коштів в валюті США, усі платежі за кредитним договором здійснювались та здійснюються до сьогодні особисто позивачем, виключно в валюті США з використанням його особистого карткового рахунку в розмірі 400 доларів США щомісячно відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується виписками банку.

Після розірвання шлюбу з відповідачкою позивачем особисто, без її участі в цьому, на виконання зобов`язань за кредитним договором №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року було сплачено:

1. 22 лютого 2022 року 400 доларів США;

2. 23 березня 2022 року 400 доларів США;

3. 26 квітня 2022 року 400 доларів США;

4. 31 травня 2022 року 321,51 доларів США;

5. 19 червня 2022 року 78,19 доларів США;

6. 22 червня 2022 року 400 доларів СІЛА;

7. 22 липня 2022 року 400 доларів США;

8.27 серпня 2022 року 400 доларів США;

9.07 жовтня 2022 року 400 доларів США;

10.27 жовтня 2022 року 400 доларів США;

11. 19 листопада 2022 року 80,24 доларів США;

12. 25 листопада 2022 року 400 доларів США;

Всього: 4079,94 доларів США.

Після припинення шлюбних відносин позивач частково самостійно виконав зобов`язання за кредитним договором №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, укладеним в інтересах сім`ї, а тому на його користь підлягає стягненню 1/2 частини сплаченого кредиту.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя будевстановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зважаючи на вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що грошові кошти витрачені на придбання спірної квартири були спільною сумісною власністю подружжя.

Зважаючи на вказане, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути в порядку зворотної вимоги (регресу) до солідарного боржника 1/2 частки частини виконаного ОСОБА_3 боргового зобов`язання за кредитним договором укладеним із Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» №CGH0GF00240233 від 19.08.2005 року, що складає 2039,97 доларів США (4079,94:2=2039,97), що складає 1/2 і розміру проведених особисто позивачем валютних платежів за кредитним договором після розірвання шлюбу із відповідачкою в період з 22 лютого 2022 року по 25 листопада 2022 року.

Зважаючи на вказане розрахунок суми здійснений відповідно до закону та підтверджений копіями виписок з онлайн-додатку «Приват-24» щодо сплати валютних платежів на виконання кредитного договору (а.с. 15, 37, 55)

Що стосується доводів апеляційної карги про неповідомлення відповідачки про розгляд справи належним чином, то як вбачається з довідок про доставку SMS-повідомлень (а.с. 22, 64), довідок про відправку судових повісток (а.с. 24, 26), доказів надсилання позивачем заяв про збільшення позовних вимог та часткову зміну предмета позову (а.с. 41, 60) відповідачка була належним чином проінформована про розгляд справи та судові засідання.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2024 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра