ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року місто Чернівці справа №725/6733/24

провадження №22-ц/822/925/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.,

Суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівців від 23 вересня 2024 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 05 серпня 2024 року виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2024 року Першотравневим районним судом м. Чернівці винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» заборгованості за надані послуги житлово-комунального господарства за період з червня 2021 року по червень 2024 року в сумі 11476 грн. 69 коп.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 23 вересня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі №725/6733/24 виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 23 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення про скасування судового наказу виданого 05 серпня 2024 року у справі №725/6733/24. Вказав, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків скарги, зокрема для подання квитанції про сплату судового збору.

Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду, ОСОБА_1 подав 03 жовтня 2024 року до канцелярії апеляційного суду заяву про усунення недоліків.

В заяві вказав, що пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Вказав, що в апеляційній скарзі чітко зазначено про порушення його права на справедливий суд і не тільки. Вважає, що пільга, знижки, оплата комунальних послуг відносяться до соціальних гарантій і розгляд даної справи безпосередньо зачіпає соціальні гарантії учасника бойових дій.

Застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» має відбуватися при зверненні осіб, які в ньому зазначені до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їхніх прав, до такого висновку дійшла колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 03 липня 2024 року у справі №567/79/23.

Аналізуючи подану ОСОБА_1 заяву про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, колегія суддів вважає, що вимоги ухвали апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року не виконані заявником, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом та підлягає поверненню заявнику, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку з цим, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у нього коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення такої сплати.

Апеляційним судом враховано, що Закон України «Про судовий збір» визначає порядок сплати судового збору, встановлює ставки, які залежать від змісту позовних вимог (майнового, немайнового характеру), інших заяв процесуального характеру, статусу особи позивача (юридична, фізична особа).

Наведений Закон визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає пільги зі справляння судового збору певним категоріям осіб за певними категоріями справ чи процесуальних дій.

За приписами пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Питання щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» розглядалось Великою Палатою Верховного Суду в справі № 9901/311/19, за результатами розгляду якої 09 жовтня 2019 року було прийнято постанову.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 зазначено, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом, пов`язаним з порушенням його прав. У даній справі ОСОБА_1 є боржником у справі наказного провадження про стягнення з нього заборгованості за комунальні послуги.

Отож, дана справа не зачіпає порядку та обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту учасника бойових дій (прирівняної до нього особи).

Варто вказати, що дійсно, на розгляд Великої Палати Верховного Суду була передана справа №567/79/23 для відступлення зокрема і від вищенаведених висновків щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», однак ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року справа №567/79/23 була повернута на розгляд колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Повертаючи справу № 567/79/23 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, зокрема, на таке:

«79. Згідно з відкритими та загальнодоступними даними Офіційного вебпорталу парламенту України, у березні 2020 року у Верховній Раді України зареєстрований проєкт Закону про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

80. До проєкту цього Закону було надано пояснювальну записку та висновки комітетів Верховної Ради України з яких вбачається, що метою цього законопроєкту було усунення суперечності, що буде сприяти приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність до вимог принципів верховенства права та правової визначеності. А саме запропоновано внести зміни до Закону України «Про судовий збір» в частині викладення пункту 13 частини першої статті 5 зазначеного Закону в такій редакції: «учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у всіх справах незалежно від характеру порушених прав».

81. Проте Верховна Рада України не прийняла Закон про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

82. Тобто законодавець чітко визначив свою позицію щодо спірного питання.

83. Отже, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що із часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону № 3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості».

Таким чином наразі позиція Великої Палати Верховного Суду щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» залишається усталеною та незмінною.

З огляду на викладене, за подання апеляційної скарги у даній справі заявник не звільняється від сплати судового збору та повинен сплачувати його на загальних підставах у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Встановивши, що заявником не обґрунтовано та не підтверджено, що розглядувана справа пов`язана із захистом порушених його прав як учасника бойових дій, натомість ним у встановленим судом строк та станом на 07 листопада 2024 року не виконані вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху щодо сплати судового збору за подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги.

За загальним правилом повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення скарги (ч.7 ст.185 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 185, ч.ч.2, 6 ст. 357 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівців від 23 вересня 2024 року визнати неподаною та повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Роз`яснити скаржнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк