УХВАЛА

05 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 369/11029/17

провадження № 61-12108ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оратанія», в інтересах якого діє адвокат Костянчук Наталія Михайлівна, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оратанія» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дурницької Марії Євгенівни, Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , треті особи: реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, ОСОБА_2 , Києво-Святошинська районна державна адміністрація в Київській області, про визнання протиправними дій та скасування рішення реєстратора,

УСТАНОВИВ:

1. У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оратанія» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22 квітня 2019 року просило: визнати протиправними дії ОСОБА_1 щодо звернення до реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на 3/5 часток нежитлових приміщень, що розташовані на АДРЕСА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дурицької М. Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13 липня 2013 року щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 17 червня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І.

2. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

3. 29 серпня 2024 року представник позивача - адвокат Костянчук Н. М. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

4. Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року касаційну скаргу позивача залишено без руху та надано йому строк для усунення наявних у ній недоліків. Позивач мав додатково обґрунтувати поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та необхідність його поновлення з наданням підтверджуючих документів; доплатити судовий збір у розмірі 2 947,20 грн; надати уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній відомостей про наявність у нього зареєстрованого електронного кабінету та повного найменування реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, її місцезнаходження; надати докази надсилання копій уточненої касаційної скарги разом з доданими до неї матеріалами всім іншим учасникам справи.

5. 28 вересня 2024 року представник позивача подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, до якої додала, зокрема, платіжну інструкцію про доплату судового збору, уточнену касаційну скаргу та докази її надсилання іншим учасникам справи.

6. Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2024 року позивачу продовжено строк на усунення недоліків його касаційної скарги в частині надання додаткового обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення, а також відповідних доказів.

7. 18 листопада 2024 року представник позивача подала до Верховного Суду заяву про додаткове обґрунтування причин пропуску строку на касаційне оскарження з доданими матеріалами.

8. Поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження позивач обґрунтовує тим, що електронний примірник оскаржуваної постанови апеляційного суду згідно із супровідним листом від 19 січня 2024 року був направлений йому та його представнику електронною поштою, що є неналежним способом вручення судового рішення. Засобами поштового зв`язку та через систему «Електронний суд» копія оскаржуваної постанови ні позивачу, ні його представнику направлена не була. Про наявність цієї постанови представник позивача дізналася лише 17 липня 2024 року і в цей же день звернулася до Київського апеляційного суду з клопотанням про отримання її копії. Копію постанови позивач отримав 30 липня 2024 року.

9. На підтвердження таких доводів представник позивача надала лист Київського апеляційного суду від 23 липня 2024 року, копію ухвали Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, заяву від 19 грудня 2023 року, клопотання від 15 та 17 липня 2024 року, знімки екранів електронних кабінетів в системі «Електронний суд».

10. ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяви, у яких просить відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача, посилаючись на пропуск ним строку на касаційне оскарження та відсутність поважних причин для його поновлення.

11. Стаття 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) гарантує учаснику справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

12. В даному випадку із пояснень позивача та доданих до скарги документів прослідковується, що касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому оскаржуваної постанови апеляційного суду, що є підставою для задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

13. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження.

14. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК підстав касаційного оскарження, а саме застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-ц, від 19 вересня 2019 року у справі № 361/6095/15-ц, від 02 червня 2020 року у справі № 910/17792/17 (щодо неналежного повідомлення сторони про судове засідання), від 12 грудня 2019 року у справі № 718/2145/18, від 24 лютого 2021 року у справі № 761/27114/14-к, від 28 квітня 2020 року у справі № 815/94/16, від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17, від 29 червня 2021 року у справі № 752/9777/17, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, від 03 листопада 2020 року у справі № 916/3133/17, Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17, від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19.

15. Представник позивача у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив обставини справи, не вивчив наявні у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК), не обґрунтував, чому не приймає доводи апеляційної скарги щодо належних доказів вручення повідомлення про усунення порушень, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Також вказує, що апеляційний суд не виконав вимоги чинного законодавства щодо обов`язкової реєстрації процесуальних документів, крім того суд не мав технічної можливості для надання доступу до матеріалів справи, повідомлення належним чином про розгляд справи та направлення судового рішення згідно з установленим порядком. Неналежне повідомлення сторони про судове засідання є підставою для безумовного скасування судового рішення (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК). Вважає, що головуючий суддя першої інстанції у даній справі повинен був заявити собі самовідвід. Ця обставина була однією з чисельних, на які позивач посилався у апеляційній скарзі як на порушення норм процесуального права. Однак суд апеляційної інстанції взагалі не дослідив це питання та не надав йому правової оцінки.

16. Також представник позивача посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій незаконно відмовили у задоволенні клопотання позивача про витребування реєстраційних матеріалів, необхідних для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК). Оскільки відмова у задоволенні клопотання про витребування доказів не підлягає окремому оскарженню, позивач оскаржує ці ухвали в порядку касаційного оскарження разом із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.

17. Представник позивача подала касаційну скаргу з дотриманням вимог статті 392 ЦПК, підстави для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. У касаційній скарзі наведені обставини, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК підстав для касаційного оскарження (див. пункти 14-16).

18. У касаційній скарзі представник позивача просить Верховний Суд в якості забезпечення позову накласти заборону на відчуження предмету іпотеки (3/5 частки нежитлових приміщень), посилаючись на те, що позивачу стало відомо про виставлення невстановленими особами цього майна на продаж. Вказує, що предмет іпотеки є спірним майном і подальший його продаж призведе до порушення прав позивача і створить загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

19. Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V «Касаційне провадження» ЦПК.

20. Вирішення питання про забезпечення позову правилами зазначеної Глави ЦПК не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься (див. постанову Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 333/2736/18 (провадження № 61-16707св19)).

21. Згідно зі статтею 400 ЦПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

22. Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій, Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання щодо забезпечення позову на цій стадії розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 159/595/20 (провадження № 61-14240св21), від 12 травня 2023 року у справі № 359/8844/20 (провадження № 61-5539ск23), від 20 грудня 2023 року у справі № 610/1475/20-ц (провадження № 61-15794ск23) та від 18 січня 2024 року у справі № 639/3019/22 (провадження № 61-17065ск23).

23. Натомість на стадії касаційного провадження можливе заявлення клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень або зупинення їхньої дії (частина восьма статті 394, стаття 436 ЦПК). Такого клопотання позивачем заявлено не було.

24. Ураховуючи наведене, у задоволенні поданої представником позивача заяви про забезпечення позову слід відмовити.

25. У касаційній скарзі представником позивачазаявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

26. Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК, якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Оратанія» строк на касаційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оратанія», в інтересах якого діє адвокат Костянчук Наталія Михайлівна, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі № 369/11029/17.

3. Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали справи № 369/11029/17.

4. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Оратанія», в інтересах якого діє адвокат Костянчук Наталія Михайлівна,про забезпечення позову.

5. Копії ухвали про відкриття касаційного провадження надіслати учасникам справи.

6. Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК відзив на касаційну скаргу та з додержанням вимог статті 183 ЦПК заперечення щодо поданого клопотання у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття касаційного провадження у справі. До відзиву та заперечення необхідно додати докази надсилання їх та доданих до них документів іншим учасникам справи. Відсутність відзиву на касаційну скаргу чи заперечення на клопотання не перешкоджає перегляду судових рішень (рішення).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:П. І. Пархоменко Д. А. Гудима Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко Д. А. Гудима Є. В. Краснощоков