Справа № 134/1219/23
Провадження № 22-ц/801/1491/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 рокуСправа № 134/1219/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Берегового О. Ю.,

за участю секретаря Луцишина О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 26 квітня 2024 року у селищі Крижополі суддею цього суду ОСОБА_3 , дата складання його повного тексту 30 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Позов мотивований тим, що з 19 січня 2021 року ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Renault logan», д.н.з. НОМЕР_1 , а 16 лютого 2022 року він на прохання ОСОБА_2 передав їй в тимчасове користування вищевказаний транспортний засіб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці по вул. Данила Нечая сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault logan», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 .

22 березня 2022 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/5503/22 ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач вказував, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, отримав пошкодження не тільки транспортний засіб іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, а і позивача, котрий був власником автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_2 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з пошкодженням належного позивачу автомобіля, відтак відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України завдана йому майнова шкода повинна бути відшкодована відповідачем в повному обсязі, однак ОСОБА_2 в добровільному порядку завдану майнову шкоду не відшкодувала.

Згідно звіту ТОВ «ЕКСПЕРТ КОМПАНІ» від 07 березня 2023 року вартість пошкоджених внаслідок ДТП деталей автомобіля становить 114 581, 64 грн., а вартість ремонтних робіт та матеріалів для його проведення 73 797, 60 грн., тобто у загальному розмірі 188 389, 24 грн. Указаний розмір шкоди позивач визначив ціною позову.

Пославшись на викладені обставини, позивач просив стягнути із відповідача майнову шкоду, заподіяну автомобілю «Renault logan», д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі, яка включає вартість матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту та втрати товарної вартості колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) згідно висновку судової авто-технічної експертизи, про проведення якої позивачем заявлено клопотання, яке долучено до позовної заяви.

22 вересня 2023 року ухвалою Крижопільського районного суду у даній справі було призначено судову авто-товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта.

Після надходження висновку експерта 29 лютого 2024 року до суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог, у якій він просив стягнути із відповідача майнову шкоду, заподіяну вказаному вище транспортному засобу у розмірі 183 471, 46 грн., а також вартість відновлювального ремонту у розмірі 267 422, 02 грн., у загальному розмірі 450 893, 48 грн.

26 квітня 2024 року рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області позов задоволено частково. Стягнуто із відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 183 471,46 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням в частині вимог позову, у задоволенні яких відмовлено, позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути із відповідача на користь позивача вартість відновлювального ремонту вказаного вище автомобіля у розмірі 267 422,02 грн. Зокрема скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не вірно розтлумачив ст. 22 ЦК України, а саме суд на виконання вимог цієї статті повинен був стягнути ще суму 267 422, 02 грн., яка складається із вартості деталей та вартості робіт по заміні пошкоджених деталей.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає цим вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2022 року в м. Вінниці по вул. Данила Нечая сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault logan», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Указане підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2022 року у справі № 127/5503/22, якою ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103725167).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19 січня року 2021 позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Renault logan» Седан-в, 2020 року випуску, д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 (а. с. 11).

06 лютого 2024 року експертом Вінницького відділення КНДІС складено висновок № 6578/23-21 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, у підсумку якого зазначено, що вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Renault logan» Седан-в, білого кольору, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, що відбулася 17 лютого 2022 року, станом на час проведення експертизи складає величину 183 471,46 грн.; вартість відновлювальних ремонтних робіт вказаного автомобіля внаслідок ДТП станом на час проведення експертизи складає величину 267 422,02 грн. Так як в автомобілі можуть бути скриті дефекти, які можливо виявити під час ремонту транспортного засобу, вартість ремонту може складати більшу величину (а. с. 102-107).

З мотивувальної частини висновку слідує, що експертом було описано три формули із Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), за допомогою яких він встановив вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та вартість матеріального збитку.

Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу визначалась так: 54 810 грн. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 33 994, 17 грн. (вартість необхідних для ремонту матеріалів) + 180 267, 85 грн. (вартість складових, що підлягають заміні) = 267 422, 02 грн.

Згідно п. 7.37. Методики коефіцієнт фізичного зносу експертом розраховувався за формулою: 1 287 311,91 грн. (ринкова вартість КТЗ) / 611 010 грн. (наведена ціна КТЗ у України) = 0, 47.

Враховуючи, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Renault logan», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску становив 0, 47, тому вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу обраховувалась наступним чином: 54 810 грн. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 33 994, 17 грн. (вартість необхідних для ремонту матеріалів) + 180 267, 85 грн. (вартість складових, що підлягають заміні) х (1 0, 47) = 183 471,46 грн.

Величина втрати товарної вартості вказаного транспортного засобу дорівнювала 0 згідно таблиці № 3 висновку, оскільки згідно п. 8.6.2 «д» Методики величина втрати товарної вартості не нараховується, якщо кузов до дорожньо-транспортної пригоди мав аварійні пошкодження, а тому вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля була визначена так: 183 471,46 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) + 0 (величина втрати товарної вартості) = 183 471,46 грн.

Судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні було зазначено, що судовий експерт Базалицький В.С., котрий складав висновок серед іншого пояснив, що він враховував процент зносу автомобіля, зокрема те, що автомобіль експлуатувався в режимі таксі та мав сліди ремонту кузова.

З доданих фотографій, на яких відображено розташування транспортних засобів після ДТП, видно що, автомобіль «Renault logan», д.н.з. НОМЕР_1 , експлуатувався в режимі таксі «Uklon» (а. с. 24-26).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну.

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно п. 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (п. 2.4 Методики).

Відповідно до п. 7.38. Методики значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

З п. 7.39. Методики винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Пунктом 7.41. Методики передбачено, що значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7.

У додатку 2 до цієї Методики зазначено фактори, що впливають на процент зменшення вартості КТЗ: автомобіль легковий, експлуатувався в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку 10 %, не більше двох складових КТЗ кузова відновлювалися ремонтом 4 %. Такі показники були враховані експертом у висновку.

Відповідно до 8.6.2. величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, якщо складові частини КТЗ раніше піддавалися відновлювальному ремонту або пофарбуванню повному, зовнішньому, частковому (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень, відповідно до п. 1.6 розділу I цієї Методики).

Суд першої інстанції, стягнувши із відповідача на користь позивача лише 183 471, 46 грн. та відмовляючи у стягненні 267 422, 02 грн., дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, зазначивши при цьому, що вартість відновлювальних ремонтних робіт в сумі 267 422,02 грн. є вартістю відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу і стосується нового автомобіля та визначена згідно згаданої вище Методики, про що вказано в мотивувальній частині висновку, де також є розрахунок дійсного матеріального збитку вже з врахуванням фізичного зносу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вірно розтлумачив ст. 22 ЦК України, а саме суд на виконання вимог цієї статті повинен був стягнути ще суму 267 422, 02 грн., яка складається із вартості деталей та вартості робіт по заміні пошкоджених деталей, відхиляються апеляційним судом, оскільки позивач наводячи такі обставини, просить стягнути на свою користь вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу (у даному випадку 0,47), що є недопустимо з огляду на таке.

Як вже указувалось вище, відповідно до п. 7.38. Методики значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, а 7 років - для інших легкових КТЗ. З матеріалів справи слідує, що автомобіль «Renault logan», д.н.з. НОМЕР_1 , випущений у 2020 році, разом з тим п. 7.39. Методики містить застереження щодо використання вимог п. 7.38. Методики, про що також зазначалось вище. За змістом висновку експерта указаний автомобіль експлуатувався в режимі таксі та не більше двох складових його кузова відновлювалися ремонтом, що є факторами, які впливають на процент зменшення вартості КТЗ (додаток 2 до цієї Методики), і тому дають підстави для висновку, що коефіцієнт його фізичного зносу не приймається таким, що дорівнює нулю. Таким чином, обґрунтовуючи скаргу вказаним доводом, скаржник не врахував зазначених вище положень Методики.

Разом з тим, жодних заперечень щодо висновку експерта позивач у суді першої інстанції не заявляв, а клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи не подавав. Крім того, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 та 385 КК України, а тому підстав вважати висновок експерта таким, що не відповідає вимогам закону, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги додаткового правового аналізу не потребують, на законність рішення в оскаржуваній частині не впливають, а зводяться до незгоди скаржника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1ст. 382 ЦПК України, ч. 13ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2024 року без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

О. Ю. Береговий