Справа № 183/3747/24
№ 2-в/183/16/24

У Х В А Л А
01 листопада 2024 року м. Самар
Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,
В обґрунтування заяви АТ «Сенс Банк» посилається на те, що 07 травня 2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 556/16-МБ40 від 04.06.2008 року станом на 25.10.2017 року у загальній сумі 55 982,39 доларів США (еквівалент у національній валюті 1 493 047,82 грн.), з яких: сума заборгованості за кредитом 24 538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 654 442,56 грн.); сума заборгованості за відсотками 29 320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті 781 987,88 грн.); сума заборгованості за комісіями 2 122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті 56 617,38 грн.) та судові витрати в розмірі 22 406,34 грн.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 жовтня 2020 року заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року за заявою відповідача ОСОБА_2 було скасовано.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 348,05доларів США, яка складається: заборгованість за кредитом 2 248,67 доларів США; за відмотками 99,38 доларів США; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 348,11 грн.

Акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Станом на теперішній час, стягувачем виконавчі листи по вказаній справі не отримані.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2024 року відкрито провадження у справі за заявою про відновлення втраченого судового провадження, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце, дату і час розгляду заяви повідомленні належним чином.

Неявка учасників не є перешкодою для розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши заяву про відновлення втраченого судового провадження, приходить до нижченаведеного.

У відповідності до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Заявник АТ «Сенс Банк» є учасником справи (правонаступником стягувача), а тому, відповідно до ст.489 ЦПК України є особою, яка має право звернутись до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до приписів ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Згідно до ч. 2 ст. 194 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області не отримував матеріали цивільної справи із Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Наведене дає підстави вважати, що судове провадження у справі страчено.

Частиною 1 статті 493 ЦПК України, 1. При розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Заявником до суду були надані докази, а саме: копію заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року у справі № 428/12537/17; копію рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року у справі № 428/12537/17; копію постанови Луганського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 428/12537/17; копію кредитного договору № 556/16-МБ40 від 04 червня 2008 року; копію додаткової угоди до договору кредиту від 24 жовтня 2008 рокута повноваження представника заявника.

На підставі досліджених документів, наданих заявником, який є стягувачем по справі, відновлення провадження, за якою є предметом розгляду та відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень судом безспірно встановлено, що в провадженні Сєвєродонецького міського суду Луганської області дійсно перебувала цивільна справа № 428/12537/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерного товариства «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд якої завершився, ухваленням рішення.

Так, відповідно до резолютивної частини заочного рішення від 07 травня 2018 року, Сєвєродонецький міський суд Луганської області, керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України вирішив:

«Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р. у розмірі 70011,20 доларів США , стягнення судового збору у розмірі 28007,93грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 17.12.2009р.) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» м. Київ (, 03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, МФО 300023, п/р № НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р. станом на 25.10.2017р. у загальній сумі 55982,39 доларів США (еквівалент у національній валюті 1493047,82грн.), з яких: сума заборгованості за кредитом 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 654442,56грн.); сума заборгованості за відсотками 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті 781987,88грн.); сума заборгованості за комісіями 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті 56617,38грн.); та суму судових витрат у розмірі 22406,34грн.

У задоволенні інших позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» м. Київ відмовити за необґрунтованістю».

Відповідно до резолютивної частини рішення від 05 травня 2021 року, Сєвєродонецький міський суд Луганської області, Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 43-44, 47-49, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України вирішив:

«Відмовити Акціонерному товариству «Альфа - Банк» м.Київ (місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008 р., стягнення судового збору».

У Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться електронні копії ухвал та рішення суду першої інстанції, постановлені під час розгляду вищезазначеної справи, а саме:

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі;

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року про заочний розгляд справи;

- заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року;

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 серпня 2020 року про прийняття до розгляду заяви про перегляд заочного рішення;

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 жовтня 2020 року про скасування заочного рішення від 07 травня 2018 року;

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 листопада 2020 року про закриття підготовчого провадження у справі;

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 січня 2021 року про задоволення клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 березня 2021 року про задоволення клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року;

Так, зазначене вище заочне рішення від 18 грудня 2022 року зареєстроване в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 травня 2018 року.

Зазначене судове рішення від 05 травня 2021 року зареєстроване в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 травня 2021 року.

В ЄДРСР також містяться відомості про оскарження рішення суду першої інстанції від 05 травня 2021 року та його скасування, а саме:

- вступна та резолютивна частини постанови Луганського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 жовтня 2021 року. Дата набрання законної сили 04 жовтня 2021 року;

- постанова Луганського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року повний текст), зареєстрована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12 жовтня 2021 року. Дата набрання законної сили 04 жовтня 2021 року.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про достатність матеріалів для часткового відновлення втраченого судового провадження, а саме: заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року у справі № 428/12537/17; рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року у справі № 428/12537/17 та постанови Луганського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року у цивільній справі № 428/12537/17, що надасть заявнику можливість, який є правонаступником стягувача, звернути рішення до виконання у встановленому законом порядку.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 81, 258-260, 493-494 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 428/12537/17 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Відновити частково втрачене судове провадження у цивільній справі № 428/12537/17 за позовом позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме в частині:

-заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року у цивільній справі № 428/12537/17;

- рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року у цивільній справі № 428/12537/17;

-постанови Луганського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року у цивільній справі № 428/12537/17.

Вважати встановленим зміст відновленого заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року у цивільній справі № 428/12537/17 в такій редакції:

Справа № 428/12537/17

Провадження №2/428/219/2018

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судового збору,

встановив:

ПАТ «Укрсоцбанк» м. Київ звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення судового збору, мотивуючи вимоги тим, що 04.06.2008р. сторони уклали кредитний договір №556/16-МБ40, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит у сумі 26988 доларів США, строком погашення по 03.06.2015р.. Відсоткова ставка за користування кредитними коштами 13,5% річних. Відповідач свої зобов`язання перед Банком не виконав і в результаті порушення умов кредитного договору станом на 25.10.2017р. за відповідачем рахується заборгованість, яка складає 70011,20 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 654442,56грн.); сума заборгованості за відсотками 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті 781987,88грн.); сума заборгованості за комісіями 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті 56617,38грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті 176081,44грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 198066,29грн.). Тому, позивач ПАТ «Укрсоцбанк» м. Київ просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р. в розмірі 70011,20 доларів США (еквівалент у національній валюті 1867195,55грн.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 28007,93грн.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати позовну заяву без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надходило.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Оскільки представник позивача в наданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 07.05.2018р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.06.2008р. між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №556/16-МБ40. Відповідно до умов п.1.1. даного договору, банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 26988 доларів США, зі сплатою відповідачем 13,5 відсотків річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 03.06.2015р., п. 4.2. кредитного договору передбачено сплату Позичальником пені в разі порушення прострочення строків передбачених кредитним договором. Додатковою угодою від 24.10.2008р., укладеною між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , визначено тарифи на послуги по наданню кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р., станом на 25.10.2017р. заборгованість за ОСОБА_1 перед позивачем складає 70011,20 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 654442,56грн.); сума заборгованості за відсотками 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті 781987,88грн.); сума заборгованості за комісіями 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті 56617,38грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті 176081,44грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 198066,29грн.). Курс НБУ долар США станом на 25.10.2017р. 26,669955грн.

Відповідно до копії Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №365338, 14.06.2010р. відбулася зміна найменування юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до копії статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Банк є правонаступником Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства.

Вказані факти свідчать про порушення відповідачем ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо строку сплати кредиту та процентів за Кредитним договором, проте суд не може погодитися із обґрунтованістю заявлених вимог щодо стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті 176081,44грн.) за період з 25.10.2016р. по 24.10.2017р., а також пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 198066,29грн.) за період з 25.10.2016р. по 24.10.2017р., з огляду на таке.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Частиною 1 ст. 11 зазначеного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р м. Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті 176081,44грн.) за період з 25.10.2016р. по 24.10.2017р., а також пеня за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 198066,29грн.) за період з 25.10.2016р. по 24.10.2017р., стягненню з відповідача ОСОБА_1 не підлягає.

Відповідно до п.12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про судову практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Таким чином , у судовому засіданні встановлено , що факти , наведені позивачем в обґрунтовування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження , у зв`язку з чим , суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями від 14.11.2017р. у розмірі 28007,93грн.. Враховуючи викладене та з урахуванням частково задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 22406,34 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р. у розмірі 70011,20 доларів США , стягнення судового збору у розмірі 28007,93грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 17.12.2009р.) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» м. Київ (, 03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, МФО 300023, п/р № НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р. станом на 25.10.2017р. у загальній сумі 55982,39 доларів США (еквівалент у національній валюті 1493047,82грн.), з яких: сума заборгованості за кредитом 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 654442,56грн.); сума заборгованості за відсотками 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті 781987,88грн.); сума заборгованості за комісіями 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті 56617,38грн.); та суму судових витрат у розмірі 22406,34грн.

У задоволенні інших позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» м. Київ відмовити за необґрунтованістю.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Юзефович

Вважати встановленим зміст відновленого заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року у цивільній справі № 428/12537/17 в такій редакції:

Справа № 428/12537/17

Провадження №2/428/195/2021

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Продченко О.А.,

за участю представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р., стягнення судового збору,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008р., стягнення судового збору, мотивуючи вимоги тим, що 04.06.2008р. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №556/16-МБ40. 14.06.2010р. було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до умов договору кредиту, відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання перед банком не виконав і в результаті порушення умов кредитного договору станом на 25.10.2017 р. за відповідачем наявна заборгованість в сумі 70011,20 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 654442,56 грн.); сума заборгованості за відсотками - 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті - 781987,88грн.); сума заборгованості за комісіями - 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті - 56617,38 грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті - 176081,44 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 198066,29 грн.). Тому, ПАТ «Укрсоцбанк» м. Київ просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008 р. в розмірі 70011,20 доларів США (еквівалент у національній валюті - 1867195,55 грн.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 28007,93грн. 07.05.2018р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» м. Київ заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008 р. станом на 25.10.2017 р. у загальній сумі 55982,39 доларів США (еквівалент у національній валюті - 1493047,82 грн.), з яких: сума заборгованості за кредитом - 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 654442,56 грн.); сума заборгованості за відсотками - 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті - 781987,88 грн.); сума заборгованості за комісіями - 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті - 56617,38 грн.); та суму судових витрат у розмірі 22406,34 грн. 13.07.2020 р. ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду від 07.05.2018 р. по зазначеній цивільній справі. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.10.2020 р. заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.05.2018 р. по цивільній справі №428/12537/17, та залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» м.Київ - АТ «Альфа - Банк» м.Київ.

09.11.2020р. від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 04.06.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту №556/16-МБ40. Скориставшись правом на дострокове погашення кредиту, ОСОБА_1 одноразовим платежем наприкінці березня 2009 року погасив кредит та проценти за кредитом повністю. Оскільки з дати повного розрахунку за Договором кредиту пройшло вже більше 10 років, у нього не залишилось квитанції про оплату. Проте, на підтвердження повного погашення кредиту за договором ОСОБА_1 позивачем була надана довідка від 27.03.2009 р. №30527/113 за підписом начальника відділення банку та скріплена печаткою банку, зі змісту якої вбачається, що договір кредиту №556/16-МБ40 від 04.06.2008 р. припинено у зв`язку з його повним погашенням. З огляду на викладене, всі взаємні зобов`язання між позивачем та відповідачем припинились з моменту взаємного виконання сторонами умов договору кредиту. Оскільки через значний проміжок часу у відповідача не збереглась квитанція про оплату за договором кредиту і неможливо встановити точну дату остаточного розрахунку, представник відповідача погоджується вважати останнім днем дії договору - день, що передував дню видачі довідки від 27.03.2009 р. №30527/113, а саме 26.03.2009 р. Розрахунок складений позивачем, є неналежним доказом у справі. Первинні документи, які могли б підтвердити можливу заборгованість матеріали справи не містять. Крім того, враховуючи, що остаточний розрахунок за договором був підтверджений довідкою від 27.03.2009 р. №30527/113, строк позовної давності за договором сплив ще 26.03.2012 р. Таким чином, позовна заява від 10.11.2017 р. була подана ще й з порушенням строку позовної давності, а відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 у вступному слові позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», посилаючись на те, що дійсно, 04.06.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту №556/16-МБ40, який у березні 2009 р. був повністю погашений ОСОБА_1 .. Зазначене погашення повністю підтверджується довідкою, виданою банком про припинення договору кредиту у зв`язку із його повним виконанням. Остаточний розрахунок за договором був підтверджений довідкою від 27.03.2009 р., вважає, що строк позовної давності за договором сплив. Позовна заява від 10.11.2017 р. подана з порушенням строку позовної давності. Підстав для задоволення позову немає. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст.16 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2008 р. між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №556/16-МБ40. Відповідно до умов п.1.1 даного договору, банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 26988 доларів США, зі сплатою відповідачем 13,5 відсотків річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 03.06.2015 р., п. 4.2. кредитного договору передбачено сплату Позичальником пені в разі порушення прострочення строків передбачених кредитним договором. Додатковою угодою від 24.10.2008 р., укладеною між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , визначено тарифи на послуги по наданню кредиту. Відповідно до п.2.7. договору кредиту, кредит вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1. цього договору. Відповідно до копії Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія НОМЕР_4 , 14.06.2010 р. відбулася зміна найменування юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до копії статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», банк є правонаступником Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008 р., станом на 25.10.2017 р. заборгованість за ОСОБА_1 перед позивачем складає 70011,20 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 654442,56 грн.); сума заборгованості за відсотками - 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті - 781987,88 грн.); сума заборгованості за комісіями - 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті - 56617,38 грн.); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті - 176081,44 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті - 198066,29 грн.). Курс НБУ долар США станом на 25.10.2017 р. - 26,669955 грн. Згідно з копією листа начальника Лисичанського відділення Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» Токара В.М. вих. №30527/113 від 27.03.2009 р., 04.06.2008 р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №556/16-МБ40 та договір застави №2264. Відповідно до Закону України «Про нотаріат» на майно в зв`язку з укладанням зазначених договорів було накладено обтяження рухомого майна - транспортного засобу. В зв`язку з припиненням договору кредиту та повним погашенням кредиту ОСОБА_1 , банк просить зняти обтяження з рухомого майна, вказаного в договорі.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач зазначає про порушення відповідачем своїх обов`язків щодо строку сплати кредиту та процентів за кредитним договором, проте суд не може погодитися із обґрунтованістю заявлених вимог виходячи з наступного.

Суд вважає наданий представником банку розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» таким, що не є достатнім доказом у зв`язку із наступним.

За ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, у ст.81 ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АТ «Альфа-Банк» в обґрунтування своїх вимог покликається на розрахунок заборгованості за кредитним договором, де зазначено лише суми заборгованостей, а саме строкової заборгованості, простроченої заборгованості, строкової заборгованості по нарахованих відсотках та пені, простроченої заборгованості по нарахованих відсотках. При цьому, з наданого суду розрахунку заборгованості не можливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та час внесення відповідачем платежів тощо.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 №566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Враховуючи те, що позивач вказує на прострочення здійснення платежів ОСОБА_1 за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008 р., однак, доказів на підтвердження чи спростування цієї обставини не надав, суд позбавлений можливості перевірити правильність виконаного позивачем розрахунку заборгованості, встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Подане 01.12.2020 р. представником АТ «Альфа-Банк» Дегтярьовим Є.В. клопотання про надання додаткових доказів, разом з долученими до нього копіями документів суд не бере до уваги, оскільки представник позивача не дотримався вимог ч.9 ст.83 ЦПК України, а саме не надав доказів на підтвердження надсилання (надання) копій зазначеного клопотання іншим учасникам справи (відповідачу, представнику відповідача).

Щодо тверджень представника відповідача про те, що відповідач повернув кредит у повному обсязі, суд вважає, що лист начальника Лисичанського відділення Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 27.03.2009 р. про повне погашення кредиту є недостатнім доказом факту повернення кредиту. Факт видачі кредиту відповідачу не заперечувався представником відповідача в судовому засіданні. На думку суду, факт пред`явлення ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», цього позову до суду свідчить про те, що банк вважає кредит неповернутим, а вищевказаний лист - недостовірним. З урахуванням вищенаведених обставин, достатнім та достовірним доказом повернення відповідачем всієї суми кредиту могли б бути докази внесення відповідачем у касу кредитора або зарахування на рахунок кредитора відповідної суми коштів. Проте, таких доказів до суду надано не було. В судовому засіданні представник відповідача не надала відомостей про те, яким саме чином відповідач погасив всю заборгованість зі сплати кредиту. При цьому, як видно зі змісту договору кредиту, зокрема п.2.7 - кредит вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1. цього договору. Доказів зарахування грошових коштів на позичковий рахунок кредитора суду не надано.

Вирішуючи питання про дотримання строків позовної давності, про застосування яких заявляв представник відповідача у відзиві та у судовому засіданні, суд враховує наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої ст.1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст.1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, та ін.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів не пізніше 15 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати верховного

Суду від 28.03.2018 р. по справі №444/9519/12 (пункти 56-59 постанови).

Позивач звернувся до суду з позовом 22.11.2017 р. (відповідно до поштового штемпеля), тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу, який мав місце 31.10.2008 р. Таким чином, позивачем було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення суми заборгованості за кредитом, у задоволенні якої належить відмовити у зв`язку із пропущенням строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, при цьому представник відповідача не заявляв про наявність судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 43-44, 47-49, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Відмовити Акціонерному товариству «Альфа - Банк» м.Київ (місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008 р., стягнення судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович

Вважати встановленим зміст відновленої постанови Луганського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року у цивільній справі № 428/12537/17 в такій редакції:

Справа № 428/12537/17

Провадження № 22-ц/810/599/21

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання - Залюшного О.Г.,

учасники справи:

позивач Акціонерне Товариствао «Альфа-Банк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Юзефовича І.О. в м. Сєвєродонецьку Луганської області, у справі за позовною заявою Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

17 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог, зазначило, що 04 червня 2008 року було укладено кредитний договір №556/16-МБ40 між позивачем та ОСОБА_1 , згідно якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 26988,00 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів. Відповідач зобов`язався в порядку та умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та графіком погашення кредиту.

У порушення умов Договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, в результаті чого станом на 25 жовтня 2017 року виникла заборгованість у сумі 70011,20 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом 24538,57 доларів США, сума заборгованості за відсотками 29320,93 доларів США; сума заборгованості за комісіями 2122,89 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6602,24 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7426,57 доларів США.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04 червня 2008 року в розмірі 70011,20 доларів США (еквівалент у національній валюті 1867195,55грн.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 28007,93грн.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04.06.2008 року станом на 25.10.2017 року у загальній сумі 55982,39 доларів США (еквівалент у національній валюті 1493047,82грн), з яких: сума заборгованості за кредитом 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 654442,56грн); сума заборгованості за відсотками 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті 781987,88грн); сума заборгованості за комісіями 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті 56617,38грн); суму судових витрат у розмірі 22406,34грн.

13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду із заявою про скасування заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 жовтня 2020 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018року по цивільній справі №428/12537/17, та залучено до участі у справі правонаступника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Акціонерне товариство «Альфа - Банк».

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що умовами кредитного договору сторони погодили порядок погашення кредиту шляхом щомісячної сплати заборгованості за кредитом рівними платежами в сумі 321, 29 доларів США до 15 числа кожного місяці, зі сплатою 13, 5 процентів річних.

Суд першої інстанції не повністю вивчив обставини справи, не взяв до уваги, що останній платіж відповідач здійснив не 31 жовтня 2008 року, 29 вересня 2010 року. Строк дії кредитного договору визначений сторонами до 03 червня 2015 року, таким чином строк позовної давності для банку обмежується 03 червня 2018 року, банк не пропустив строку позовної давності для звернення з вимогами про стягнення боргу як в цілому так і в межах платежів, які підпадають під строк позовної давності.

В межах строку кредитування до 03 червня 2015 року позичальник мав погашати кредит та сплачувати проценти, а відтак у межах строку кредитування до 03 червня 2015 року строк дії кредитного договору визначений сторонами до 03 червня 2015 року, отже строк позовної давності для банку обмежується 03 червня 2018 року. Банк звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача 22 листопада 2017 року, тому банком не пропущений строк позовної давності для звернення з вимогами про стягнення боргу як в цілому так і в межах платежів, які підпадають під строк позовної давності.

Скаржник зазначив, що розрахунок заборгованості відповідає вимогам закону, ґрунтується на правочині та первинних документах, які підтверджують заборгованість і копії яких завірені належним чином надані суду. Черговість погашення обумовлена договором.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем не може вважатися достатнім та достовірним доказом, оскільки в ньому зазначено лише суми заборгованостей, при цьому з розрахунку неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та час внесення відповідачем платежів тощо. Суд першої інстанції правильно зазначив, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є виключно документи первинної бухгалтерської документації.

Позивачем не доведена належними та допустимими доказами наявна сума заборгованості за кредитним договором. Твердження позивача про складання розрахунку заборгованості на підставі первинних документів, які в копіях знаходяться в матеріалах справи, не відповідає дійсності. Судом першої інстанції правильно не взято до уваги клопотання про надання додаткових доказів разом з долученими до нього копіями документів, оскільки позивачем не дотримано вимоги ч. 9 ст. 83 ЦПК України. Крім того, клопотання про надання додаткових доказів від 01 грудня 2020 року подане після закриття підготовчого провадження без клопотання про поновлення строків та наведення поважних, об`єктивних причин неможливості його подання у відведений законом та судом строк. Позивачем не надано доказів того, що останній платіж відповідачем був здійснений 29 вересня 2010 року.

Суд першої інстанції правильно визначився з моментом перебігу позовної давності за договором кредиту з моменту коли банк міг та повинен був дізнатися про порушення свого права на повернення кредиту та правильно визначив, що перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу по кредиту. Позивач звернувся до суду 22 листопада 2017 року після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу.

Крім того, у позивача наявна довідка № 30527/113 від 27 березня 2009 року за підписом начальника відділення банку та скріплена печаткою банку про повне погашення кредиту ОСОБА_1 .

Відповідач заперечує проти прийняття доказів, які представник позивача долучив до апеляційної скарги, оскільки ці докази не були подані до суду першої інстанції та апеляційна скарга не містить клопотань щодо прийняття до уваги судом апеляційної інстанції нових доказів з зазначенням причин неподання нових доказів до суду першої інстанції з поважних причин, з обґрунтуванням, які обставини, що підлягають встановленню, ці докази підтверджують.

У судове засідання представник скаржника Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» Дегтярьов Є.В. не з`явився. На адресу Луганського апеляційного суду від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи без присутності представника позивача, про що надав відповідне клопотання.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився. Луганським апеляційним судом вживалися всі заходи про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Повістка - повідомлення про розгляд справи призначеної на 04 жовтня 2021 року, яка направлялися на поштову адресу місця реєстрації відповідача повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до положень п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач є належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що в судовому засіданні інтереси відповідача предстявляє його представник - ОСОБА_4 , а представник скаржника, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника скаржника та відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наданий представником банку розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» не є достатнім доказом, зазначивши, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 №566. Лист начальника Лисичанського відділення Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 27 березня 2009 року про повне погашення кредиту є недостатнім доказом факту повернення кредиту, суду не надано доказів зарахування на рахунок кредитора відповідної суми грошових коштів. Суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення суми заборгованості за кредитом.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», банк є правонаступником Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство «Альфа Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що підтверджується статутом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк (т.с. а.с. 23-24), статутом Акціонерне товариство «Альфа Банк» (т.с.1 а.с 116-121).

04 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №556/16-МБ40, згідно умов якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 26988, 00 доларів США, зі сплатою 13, 5 процентів з кінцевим строком повернення не пізніше 03 червня 2015 року. Пунктом 1.1. вказаного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 321, 29 доларів США, не пізніше 15 числа, кожного місяця , починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит. (т.с. 1 а.с.7-12).

Відповідно до п.2.3 зазначеного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяці за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця.

Пунктом 2.4. договору встановлено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок № 0181.

Пунктом 2.6. договору передбачено, що нарахування неустойки (пені) здійснюється в останній робочий день поточного місяця за період з дня виникнення простроченої заборгованості зам кредитом та/або нарахованими процентами чи комісіями по передостанній робочий день поточного місяця.

Відповідно до п.2.7. договору кредиту, кредит вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1. цього договору.

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту №556/16-МБ40 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит, що підтверджується випискою по особовому рахунку (т.с.1 а.с.15). (а.с.16).

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №556/16- МБ40 від 04 червня 2008 року, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 25 жовтня 2017 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 70011,20 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом 24538,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 654442,56грн); сума заборгованості за відсотками 29320,93 доларів США (еквівалент у національній валюті 781987,88грн); сума заборгованості за комісіями 2122,89 доларів США (еквівалент у національній валюті 56617,38грн); пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6602,24 доларів США (еквівалент у національній валюті 176081,44грн), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7426,57 доларів США (еквівалент у національній валюті 198066,29грн).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно частин першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Згідно з вимогами статей 12, 83 ЦПК України розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Тому, перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного та всебічного встановлення обставин по справі, апеляційний суд вважає за доцільне дослідити виписку по особовому рахунку за період з 27 червня 2008 року по 20 березня 2009 року, з 04 червня 2008 року по 20 березня 2009 року, які були надані позивачем до суду першої інстанції і які не були взяті до уваги судом першої інстанції, які є визначальним при встановленні фактичних обставин щодо строку повернення кредиту.

Із розрахунку заборгованості, та із виписки по особовому рахунку за період 27 червня 2008 року по 20 березня 2009 року, вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 здійснено 05 січня 2009 року.

Надані позивачем до суду першої інстанції виписки по особовому рахунку за період з 27 червня 2008 року по 20 березня 2019 року, з 04 червня 2008 року по 20 березня 2009 року за кредитним договором є належним доказом, що підтверджує рух коштів по банківському рахунку, операції, здійснені протягом операційного дня, наявності заборгованості по кредиту, його розмір відносно позичальника ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не встановив усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) зазначено, що «для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (див. пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц)».

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку, суд першої інстанції належним чином не встановив усіх фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, не надав належної оцінки доказам, зокрема, зазначеному вище кредитному договору у якому зазначено, що кредитні кошти надано з кінцевим терміном погашення 03 червня 2015 року, розрахунку заборгованості, який не спростовано відповідачем.

Виходячи з зазначеного оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Оскільки умовами кредитного договору № 556/16-МБ40 від 04 червня 2008 року встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника, зокрема, щодо повернення кредитних коштів щомісячно рівними частинами в сумі 321, 29 доларів США , встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку сплати кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності по кожному черговому платежу починається з моменту порушення його виконання.

Як зазначалося вище, із цим позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача позивач звернувся до суду 17 листопада 2017 року.

Звертаючись до суду із заявами про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 травня 2018 року ОСОБА_1 зазначалося, що позивачем пропущений строк звернення до суду. У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, яка виникла до 16 листопада 2014 не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до відповідача з пропуском строку позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем при звернені із заявою про перегляд заочного рішення, та у відзиві на позовну заяві.

Між тим, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту за період з 17 листопада 2014 року по 03 червня 2015 року у розмірі 2 248, 67 доларів США (згідно розрахунку позивача) підлягають задоволенню.

Щодо стягнення процентів, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами нарахованими за період з 16 лютого 2009 року по 24 жовтня 2017 року у розмірі 29320, 93 доларів США.

Однак з вимогою до позичальника про стягнення заборгованості за процентами нарахованими за період з 16 лютого 2009 року по 16 листопада 2014 року, банк звернувся до суду 17 листопада 2017 року, тому вказані вимоги до позичальника не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050ЦКУкраїни. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом розрахована по 24 жовтня 2017 року. Оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки за кредитом, то після 03 червня 2015 року позивач не мав права нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами.

Колегія суддів вважає, оскільки право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилось з 03 червня 2015 року, то вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 24 жовтня 2017 року не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

Разом з тим, сума заборгованості за відсотками з 17 листопада 2014 року по 03 червня 2015 року (в межах строку звернення до суду і в межах строку кредитування) відповідно до наданого позивачем розрахунку в таблиці «відсотки нараховані на строкову заборгованість» становить - 99, 38 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не пропустив строк позовної давності з вимогами про стягнення боргу як в цілому так і в межах платежів не заслуговують на увагу, враховуючи вищевикладене.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що останній платіж відповідачем було здійснено 29 вересня 2010 року, оскільки не підтверджені належними доказами.

Щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, колегія суддів зазначає наступне. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. ст. 610,611 ЦК України)

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядженням № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (АТО).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1 з 06 червня 2012 року (т.с.1 а.с. 72-74).

Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Сєвєродонецьк входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Отже, на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості наданого позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання відповідачам нараховувалась пеня за період з 25 жовтня 2016 року по 24 жовтня 2017 року. Отже, позивачем нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків задоволенню не підлягають, оскільки банком нарахування пені здійснювалося під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами.

Щодо стягнення комісії у сумі 2122, 89 доларів США колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Аналізуючи норми Закону України «Про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

Судом встановлено, що між сторонами 04 червня 2008 року було підписано додаткову угоду до кредитного договору № 556/16-МБ40, згідно умов якої додатком 1 визначили тарифи на послуги по наданню кредиту за ведення кредитної справи позичальником сплачується комісія у розмірі 1% щомісячно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вказані умови кредитного договору про сплату позичальником комісії у розмірі 1% щомісячно за обслуговування кредиту є несправедливими по відношенню до відповідача, оскільки порушують принцип добросовісності, обмежують його права, як споживача, вносять істотний дисбаланс у взаємовідносини між банком та позичальником, задають шкоди відповідачу, а тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 2122, 89 доларів США задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_4 про те, що відповідачем повністю сплачено суму боргу. Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем надано довідку від 27 березня 2009 року № 30527/113 про припинення договору кредиту та повним погашенням кредиту. Судом першої інстанції у рішенні зазначено, що вказана довідка є недостатнім доказом повернення кредиту. Між тим відповідач висновки суду першої інстанції не оскаржив. Відповідачем не надано суду доказів про сплату повної суми кредитних коштів та не спростовано належними доказами розрахунок заборгованості за кредитом, який надано позивачем. З урахуванням зазначеного, колегія суддів не приймає вказану довідку як належний доказ повної сплати відповідачем суми за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати відповідно до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №556/16-МБ40 від 04 червня 2008 року задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2348, 05 доларів США, яка складається: заборгованість за кредитом - 2248, 67 доларів США; за відсотками 99, 38 доларів США . В іншій частині позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у постанові.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 28007, 93 грн. (т.с. 1 а.с.1), за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 42005,00 грн. (т.с. 2 а.с.47).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2348, 11 грн.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», код ЄДРОПОУ 23494714, місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2348, 05 доларів США, яка складається: заборгованість за кредитом - 2248, 67 доларів США; за відсотками 99, 38 доларів США; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2348, 11 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 08 жовтня 2021 року.

Головуючий В. М. Луганська

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 01 листопада 2024 року.

Суддя Д.І. Городецький