Справа № 180/1796/24
У Х В А Л А

30 серпня 2024 р. Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бардадим Ольги Костянтинівни, заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2024 року до суду надійшла вказана цивільна справа про встановлення факту що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Заява обґрунтована тим, що заявниця з 2000 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який з 15.06.2022 року був мобілізований до Лав Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про причину смерті № 6566, гр. ОСОБА_2 , 1979 р.н., помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті - сумісна тупа травма тіла внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений.

Згідно витягу із наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 04.05.2024 року №112-РС сержанта ОСОБА_2 , який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишнього розвідника 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 механізованого батальйону, було виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю (з загибеллю). Смерть настала під час проходження військової служби, але не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заявниці необхідно для оформлення соціальних виплат у зв`язку зі смертю військовослужбовця.

У зв`язку з чим, заявниця вимушена звернутися до суду.

Вивчивши вказану заяву та додані до неї матеріали, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків., коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

Вимога заявниці у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї підстав для отримання грошового забезпечення і не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду звертає увагу, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20) зробила схожий за змістом висновок та зазначила, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо якого виник публічно-правовий спір, не може бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

Так, заявниця звернулася до суду з метою встановлення факту спільного проживання задля реалізації у подальшому її права на отримання грошового забезпечення після померлого військовослужбовця, про що зазначено у змісті її заяви.

Недопустимим є ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства (Постанова КЦС ВС від 17.05.2023 №343/1548/22).

Заявниця зазначає, що їй було відмовлено у виплаті грошового забезпечення (у оформленні соціальних виплат) у зв`язку зі смертю військовослужбовця, що свідчить про наявність спору.

Отже, аналізуючи зазначені по справі фактичні обставини, беручи до уваги викладені вище позиції Верховного Суду, приходжу до висновку, що вказана справа за своїм суб`єктним складом та метою звернення заявниці до суду із вказаною заявою, а саме задля реалізації у подальшому її права на отримання грошового забезпечення, має розглядатися за правилами та в порядку КАС України, а не за приписами ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.186,260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бардадим Ольги Костянтинівни, заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: О. С. Янжула