Справа № 343/1660/24
Провадження № 22-ц/4808/1506/24
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Шемрай Н.Б.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2024 року, яка постановлена судом у складі судді Тураша В.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл нерухомого майна між співвласниками,

в с т а н о в и в:

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про реальний розподіл житлового будинку, в якій просила суд здійснити реальний розподіл житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Просила суд зобов`язати ОСОБА_2 облаштувати окремий вхід до своєї частини будинку з урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи.

Просила суд призначити у даній справі судову будівельно-технічну експертизу для виявлення варіантів реального розподілу житлового будинку на розгляд якої поставити питання: чи можливо з технічної точки зору визначити варіанти реального розподілу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , з урахуванням часток співвласників житлового будинку, якщо так, то вказати можливі варіанти розподілу. Якщо потрібно, то вказати які необхідно провести роботи по переобладнанню будинку для можливого визначення в якій частині житлового будинку можливо облаштувати окремий вхід до частки 27/100 домоволодіння, що складає 38/100 часток літ «А» приміщення: №1-5 житлова 16,4 кв.м., №1-4 житлова 13,6 кв.м., яка належить ОСОБА_2 .?

Проведення вказаної експертизи просила доручити експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України, який знаходиться за адресою: 76005, м. Івано-Франківськ, вул. Національної гвардії, 14.

08 жовтня 2024 року на адресу Долинського районного суду Івано-Франківської області від представника позивачки ОСОБА_3 надійшло клопотання про призначення по справі будівельно- технічної експертизи, в якому просив суд призначити судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставити наступні запитання:

Чи можливо визначити варіанти реального розподілу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням часток співвласників житлового будинку, якщо так, то вказала і можливі варіанти розподілу?

Які необхідно провести роботи по переобладнанню будинку для облаштування окремого входу ОСОБА_2 з врахуванням технічного паспорта від 06 лютого 2024 року виготовленого ОКІІ «Івано-Франківське ОБТІ» (на замовлення ОСОБА_1 ) до частки 27/100 домоволодіння складає: 38/100 часток літ «А» приміщення: № 1-5 житлова 16,4 кв.м., № 1-4 житлова 13,6 кв.м., яка належать ОСОБА_2 ?

Проведення вказаної експертизи доручити експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України, який знаходиться за адресою: 76005, м. Івано-Франківськ, вул. Національної Гвардії, 14, тел. ( 066 ) 633 1072.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2024 року призначено по справі №343/1660/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл нерухомого майна між співвласниками, судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1.1. Чи можливо визначити варіанти реального розподілу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням часток співвласників житлового будинку, якщо так, то вказала і можливі варіанти розподілу?

1.2. Які необхідно провести роботи по переобладнанню будинку для облаштування окремого входу ОСОБА_2 з врахуванням технічного паспорта від 06 лютого 2024 року виготовленого ОКІІ «Івано-Франківське ОБТІ» ( на замовлення ОСОБА_1 ) до частки 27/100 домоволодіння складає: 38/100 часток літ «А» приміщення: № 1-5 житлова 16,4 кв.м., № 1-4 житлова 13,6 кв.м., яка належать ОСОБА_2 ?».

Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено судовим експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України (76005, м. Івано-Франківськ, вул. Національної Гвардії, 14,).

Провадження у справі зупинено на час проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2024 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 30 жовтня 2001 року скаржник отримав у власність 39/100 частин житлового дерев`яно-цегляного будинку, житловою площею 44,2 кв. м. без господарських будівель, та земельну ділянку площею 0,0623 га для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24722927 від 09.12.2009. Однак з позовної заяви йому стало відомо, що його частка зменшена з 39/100 до 27/100 частини, а у власності позивачки перебуває 73/100, хоча має бути 61/100 частини житлового будинку.

Зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не ставиться питання щодо можливості облаштування позивачкою окремого входу, а поставлено лише питання чи може відповідач облаштувати собі окремий вхід. Оскаржувана ухвала винесена з урахуванням лише позиції позивачки.

Підготовче засідання по справі закрито 17.09.2024 року, а клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи представником позивачки подано 08.10.2024 року, тобто після закриття підготовчого засідання.

Крім того зазначає, що клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи не містить обов`язкових реквізитів, передбачених ч. 1 ст. 183 ЦПК України та в порушення ч. 2 ст. 183 ЦПК України представником позивачки не надано докази його надсилання відповідачу. Проте суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та не застосував до заяви положення ч. 4 ст. 183 ЦПК та не повернув її позивачці без розгляду. Вважає, що суд однобічно обрав установу, яку запропонувала сторона позивача.

Крім того, звертає увагу суду, що під час судового засідання адвокат Ільницький Я.І. наголосив, що він спілкувався з експертом, який робитиме експертизу, однак суд першої інстанції не взяв до уваги зауваження представника відповідача з приводу зазначеного. Судом першої інстанції в порушення ч. 3 ст. 103 ЦПК України проведення експертизи доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України без з`ясування його позиції та позиції його представника.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений відповідно до вимог закону. До суду його представником ОСОБА_4 надано клопотання про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_2 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена відповідно до вимог закону. До суду від її представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не в повній мірі відповідає вказаними вимогам, виходячи з наступного.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 116 ЦПК України одним із способів забезпечення судом доказів є призначення експертизи.

До актів законодавства, якими слід керуватись у вирішенні питань призначення судової експертизи в судовому процесі, відносяться: Цивільний процесуальний кодекс України; Закон України «Про судову експертизу»; Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 N 144/5, далі - Інструкція), з урахуванням науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, також затверджених згаданим наказом Міністерства юстиції України.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частина 2 статті 102 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до положень частини третьої п`ятої ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк експерта чи експертну установу визначає суд. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Основні види (підвиди) експертизи визначаються Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та якою передбачено декілька підвидів інженерно-технічної експертизи, зокрема будівельно-технічна та окремо оціночно-будівельна.

Згідно п. 5.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Мінюста №53/5 від 08.10.1998 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 року за № 705/3145, з наступними змінами, одним із основних завдань будівельно-технічної експертизи є визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна.

У пункті 5.1.1. наведено орієнтовний перелік вирішуваних судовою будівельно-технічною експертизою питань, серед яких є наступні питання: «Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку; визначити порядок користування) об`єкта нерухомого майна відповідно до часток співвласників (вказати частки)? Які варіанти розподілу (виділення частки; визначення порядку користування) об`єкта нерухомого майна можливо визначити відповідно до часток співвласників (вказати частки) та вимог нормативно-правових актів?».

Формулювання питань, які ставляться перед експертом, повинно, здійснюватись з урахуванням згаданих науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень і атестованих експертних методик у яких зазначаються питання, на вирішення яких спрямовані ці методики та реєстр яких ведеться Міністерством юстиції України.

З матеріалів відокремленого провадження вбачається, що спір між сторонами виник відносно поділу спільного майна подружжя - житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, відповідно кожна сторона має право надати як докази на підтвердження позову так і заперечення проти позову.

Суд першої інстанції, призначаючи по справі судову будівельно-технічну експертизу та поставивши на вирішення експерту питання: «Які необхідно провести роботи по переобладнанню будинку для облаштування окремого входу ОСОБА_2 з врахуванням технічного паспорта від 06 лютого 2024 року виготовленого ОКІІ «Івано-Франківське ОБТІ» (на замовлення ОСОБА_1 ) до частки 27/100 домоволодіння складає: 38/100 часток літ «А» приміщення: № 1-5 житлова 16,4 кв.м., № 1-4 житлова 13,6 кв.м., яка належать ОСОБА_2 ?», не врахував, що роботи по переобладнанню окремого входу до спірного будинку експерт повинен вирішити виходячи із часток власників домоволодіння, виходячи із правовстановлюючих документів на право власності на спірне домоволодіння, не врахував положення пункту 5.1.1.науково-методичних рекомендацій, де наведено орієнтовний перелік вирішуваних експертизою питань.

Суд першої інстанції на вирішення судової будівельно-технічної експертизи поставив питання, яким наперед запропонував експертній установі розробити варіант поділу будинку за яким визначити, які необхідно провести роботи по переобладнанню будинку для облаштування окремого входу саме відповідачу - ОСОБА_2 тим самим не забезпечив дотримання балансу між інтересами сторін.

Крім того, як вбачається із позовної заяви, позивачка просить суд здійснити реальний поділ житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , між тим із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 лютого 2010 року вбачається, що сторони є власниками домоволодіння і крім будинку сторони є власниками інших споруд і частки власності сторін на спірне домоволодіння розраховані з урахуванням інших споруд, на , що суд першої інстанції не звернув уваги.

Крім того, визначаючи експертну установу, якій буде доручено проведення зазначеної експертизи, судом першої інстанції не дотримано положень частини третьої статті 103 ЦПК України, згідно з якими при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

За диспозицією вказаної статті суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно лише в тому випадку, якщо сторони не досягли згоди щодо цього питання. При цьому, факт заперечення однією зі сторін щодо проведення експертизи установою/експертом, заявленою іншою стороною є визначальним. В такому випадку суд, дотримуючись балансу між інтересами сторін, враховуючи складність справи, особливості предмета спору, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями (ст. 11 ЦПК України) визначає відповідного суб`єкта проведення експертизи самостійно

Суд першої інстанції доручив проведення експертизи експертній установі, запропонованій стороною позивачки, не врахувавши зауваження сторони відповідача щодо факту спілкування представника позивачки з експертом, не надавши сторонам можливості обрати за взаємною згодою експерта чи експертну установу, не з`ясувавши думки відповідача, що не відповідає такому принципу цивільного судочинства, як рівність учасників судового процесу, чим допустив порушення норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка звернулась з клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи після закриття підготовчого засідання, є необґрунтованими, оскільки клопотання про призначення будівельно- технічної експертизи було заявлено у самій позовній заяві.

Посилання скаржника на те, що представник позивачки адвокат Ільницький Я.І. не підтвердив свої повноваження, спростовуються матеріалами справи, оскільки ордер було долучено представником позивачки до позовної заяви.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки постановлена із порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева