РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф» (надалі ТзОВ «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф») звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.04.2020 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 726377, який підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем в порядку, визначеному ч. 6, 12 п.1 ст. 3, п.12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов кредитного договору (розділ 1), кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 6000 грн, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Кредит видавався строко на 30 днів, шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, не повернув кошти та не сплатив проценти за користування кредитом.

22.02.2021 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу № 015-220221, у відповідності до умов якого, ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

В подальшому, 05.02.2024 між ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТзОВ «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240205/1, у відповідності до умов якого, ТзОВ «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 28.04.2020 утворилась заборгованість:

за основною сумою боргу 6000 грн;

заборгованість по процентам за користування кредитом 13680 грн;

Також за порушення грошового зобов`язання позивач просить стягнути із відповідача 3300,22 грн інфляційних втрат.

На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 726377 від 28.04.2020 в розмірі 22980,22 грн, 2422 судового збору та 7000 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 10.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача.

Представник відповідача подав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити частково. У заяві зазначив, що 28.04.2020 ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 6000 гривень на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,90% вдень. В подальшому договір не пролонгувався. Визнає вимогу в частині стягнення 6000 грн тіла кредиту. Оскільки позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку договору, а тому після закінчення строку кредитування позивач не вправі нараховувати договірні відсотки, так як надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3420 грн процентів за користування кредитом, нараховані за період строку кредитування, який становить 30 днів, враховуючи визначену сторонами процентну ставу в розмірі 1,90 вдень (6000х1,90%х30). Також за період з липня 2020 по 24.02.2022 відповідач має сплатити позивачу інфляційні втрати в розмірі 1 557,42 грн, виходячи із суми боргу 9420 гривень. Також відповідно до умов договору, лише у випадку задоволення судом вимог в повному обсязі, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу послуги за надання правничої допомоги в розмірі 7000 гривень. Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому відсутнті підстави для оплати правничої допомоги. Просить стягнути із відповідача на користь позивача 10 977,72 грн кредитної заборгнованості ( 6000 грн тіло кредиту; 3420 грн відостки за користування кредитом; 1557,72 грн інфляційні втрати) та 1 162,75 грн судового збору.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.04.2020 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 726377, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.2., 2.1. Договору кредиту, позивач надає відповідачу кредит в сумі 6000 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язується повернути позивачу суму кредиту та проценти за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 визнає факт укладення кредитного договору та отримання коштів в розмірі 6000 гривень, а тому дані обставини не підлягають доказуванню.

Згідно з п. 1.3. договору сторони визначили, що строк позики складає 30 днів та повинен бути повернутий позивачу 28.05.2020 включно. Також погодили, що розмір процентів становить 1,90% вдень, тобто 3420 гривень на період кредитування. При цьому загальна вартість позики та процентів становить 9420 грн (6000+3420).

Таким чином, сторони уклавши договір позики чітко визначили, що розмір процентів на період кредитування становить 3420 грн, що становить 1,90% вдень.

При цьому, сторони не визначали розмір процентів за користування коштами понад строки кредитування, тобто після 28.05.2020.

Однак із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути із відповідача 13680 грн процентів за користування кредитом, що прямо суперечить умовам договору, де чітко визначено обов`язок ОСОБА_1 сплатити позивачу проценти за користування кредитом за період з 28.04.2020 по 28.05.2020 в розмірі 3420 грн, виходячи із ставки 1,90 % вдень.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція висловлена у постанові ВС від 28.03.2018 р., котра відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до даних спірних правовідносин.

З урахування наведеної правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що оскільки визначений сторонами строк кередитування закінчився 28.05.2020 та умовами кредитного договору не передбачено нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку виконання зобов`язання, тому нарахування передбачених договором процентів за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 28.05.2020.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3420 грн процентів за користування кредитом, нараховані за період строку кредитування, який становить 30 днів, враховуючи визначену сторонами процентну ставу в розмірі 1,90 вдень (6000х1,90%х30).

Судом встановлено, що 22.02.2021 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу № 015-220221, у відповідності до умов якого, ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

В подальшому, 05.02.2024 між ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТзОВ «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240205/1, у відповідності до умов якого, ТзОВ «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором від 28.04.2020, оскільки не повернув позивачу 6000 грн тіла кредиту, а також 3420 грн процентів за користування кредитом, що визнається відповідачем, а тому із відповідача в користь позивача необхідно стягнути 9420 гривень кредитної заборгованості.

Також позивач просить стягнути із відповідача в порядку ст. 625 ЦК України заборгованість за інфляційними втратами в розмірі 3300,22 грн, за період з червня 2020 по лютий 2022, оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання, виходячи із суми заборгованості 19680 гривень (6000 грн тіло кредиту; 13680 грн- проценти за користування кредитом).

Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

З аналізу даної норми встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, лише у випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому з червня 2020 по 24.02.2022 зобов`язаний сплатити позивачу борг із урахуванням індексу інфляції (інфляційні втрати), однак виходячи із суми заборгованості не 19680 грн, а 9420 гривень, і яка становить 1579,67 грн (9420 (сума боргу) х 1,16769405 (сукупний індекс інфляції)/100%-9420 грн (сума боргу).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1579,67 грн інфляційних втрат.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів суд дійшов висновку про укладення та підписання ОСОБА_1 , за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, договору позики з відповідною фінансовою установою, невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем в сумі 10999,67 грн (9420+ 1579,67), який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором, а тому з відповідача підлягає стягенню в користь позивача 10 999,67 грн боргу за кредитним договором від 28.04.2020.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи покалажаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2422 грн судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 47,8% (з заявлених 22980,22 грн задоволено 10999,67 грн) та з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений товариством судовий збір в сумі 1157,90 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Із матеріалів справи вбачається, що наявність договірних відносин між адвокатом Бачинським О.М. та ТзОВ «Фінансова компанія «Аптеміда-Ф» у справі, що розглядається, підтверджується договором про надання правничої допомоги № 20240325.2 від 25.03.2024, розрахунком суми правничої допомоги, який визначає перелік виконаних адвокатом послуг і робіт та становить 7000 гривень.

У п. 4.3. договору сторони визначили, що у разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення вимог, клієнт зобов`яхується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених вимог.

Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги (47,8%), а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог (47,8%), що становить 3 346 грн (7000х47,8%:100).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, ст.610, ст. 611, 1049, 1054 ЦК України,суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором від 28.04.2020 в сумі 10 999,67 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф» 1157,90 гривні судового збору та 3 346 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Артеміда-Ф», , м. Львів, вул. Степана Бандери 87, оф. 54.

Відповідач: ОСОБА_1 , РННОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук