КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 755/6753/21 Апеляційне провадження № 22-з/824/143/2024Головуючий у суді першої інстанції - Арапіна Н.Є. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,
секретар Цуран С.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кісілевич Олегом Михайловичем, про ухвалення додаткової постанови по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПН КМНО Юдін М.А. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.08.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПН КМНО Юдін М.А. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора ПН КМНО Юдіна М.А. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису права власності 38393631; дата та час реєстрації, 23.09.2020 20:17:06 за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Припинено право власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (т. 2 а.с. 70-77).

Постановою Київського апеляційного суду від 20.12.2023 апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року залишено без змін.

25.12.2023 засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду було надіслано заяву про розподіл судових витрат, у якій просить покласти понесені витрати під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на відповідача, та звертає увагу на те, що у відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначалось про понесення додаткових витрат.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення з викладених у ній підстав.

Представник АТ «Альфа-Банк» - Подольський А.Ю. заперечував проти заявленої суми позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Положенням ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження справи до суду, який має її розглядати.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частинами 3, 4 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді Нежури В.А., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даною заявою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 зазначає, що про понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції ним заявлялось у відзиві на апеляційну скаргу.

Подану заяву було направлено учасникам справи, що підтверджується наданими квитанціями.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;,

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі з протилежною стороною). При цьому, норми статей 137, 141 ЦПК України спрямовані саме на захист прав та інтересів учасників судових процесів, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість учасників отримати відшкодування понесених витрат, на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи зазначену норму процесуального права, слід дійти висновку про те, що для відшкодування витрат на правничу допомогу, заявником має бути вчинено дві обов`язкові дії, а саме, до закінчення судових дебатів зробити заяву про відшкодування судових витрат, а в подальшому, надати докази понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо такі докази не було подано під час розгляду справ.

Із матеріалів справи вбачається, під час розгляду апеляційної скарги банку на рішення суду першої інстанції від 18.08.2022, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 було подано відзив у якому ставилось питання про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу. До відзиву було надано ордер серії АА № 1243255 від 12.10.2022; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5506.

20.12.2023, у судовому засіданні, до закінчення судових дебатів, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 було заявлено клопотання про надання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

25.12.2023 на адресу Київського апеляційного суду, представником позивача було направлено заяву про розподіл судових витрат, до якої надано копію договору про надання правничої допомоги від 16.02.2021;

копію додатку № 2 від 12.10.2022 до договору про надання правничої допомоги, яким визначено вартість наданих послуг;

копію акту № 1 до договору про надання правничої допомоги, яким визначено розмір понесених витрат на надання правничої допомоги.

Довідка про оплату послуг від 21.12.2023 не містить підпису адвоката, тому судом апеляційної інстанції не може братись до уваги.

Таким чином, позивачем виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та надано докази на підтвердження понесених судових витрат у визначений процесуальним законом строк.

У судовому засіданні представник банку заперечував проти покладення на банк відшкодування понесених витрат на надання правничої допомоги у розмірі 13 000,00 грн, з огляду на те, що у даній справі відбулось фактично чотири судових засідання, а поданий представником позивача відзив на апеляційну скаргу не потребував значних зусиль при його складанні, оскільки у своїй більшості містить посилання на норми закону. З огляду на це, визнав розмір вартості наданих послуг, визначених в акті, неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому просив його зменшити.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 13.03.2019 у справі № 826/7806/17, 20.12.2018 у справі № 316/4923/16-а, 01.10.2018 у справі № 815/4619/17, 02.09.2019 у справі № 520/3939/19.

Додатково варто звернути увагу на те, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також у справі № 607/14338/19-ц від 01.10.2021.

Тобто, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі 607/4341/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

З огляду на надані позивачем докази на понесення витрат на надання правничої допомоги, та врахувавши складність справи, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення заяви, та підлягає стягненню з банку на користь ОСОБА_1 7 000,00 грн понесених судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 141, 270, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кісілевич Олегом Михайловичем про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (Ідентифікаційний код 23494714) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України 17.01.2002, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі 7 000 (сім тисяч),00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома