Справа № 307/3406/23
Провадження № 2/309/927/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2024 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Кемінь В.Д. з участю секретаря судових засідань Плиска А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися. До суду представник позивачки ОСОБА_3 подала заяву, в якій просить провести розгляд справи у її з позивачкою відсутності. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом вручення повідомлення рекомендованим відправленням. Причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи у відсутності сторони позивача та у зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно розписки від 10.03.2021 року ОСОБА_2 отримала у борг від ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 2500 доларів США строком до 10.05.2021 року, згідно розписки від 10.03.2021 року отримала кошти в сумі 2000 доларів США до 10.05.2021 року, згідно розписки від 11.03.2021 року отримала суму коштів у розмірі 3000 доларів США строком до 11.06.2021 року, згідно розписки від 11.03.2021 року отримала суму коштів у розмірі 2000 доларів США строком до 30.05.2021 року, згідно розписки від 12.03.2021 року отримала суму коштів у розмірі 4500 доларів США строком на один місяць.
Позивачка в обґрунтування позову стверджувала, що відповідачка взяті на себе зобов`язання станом на 21.08.2023 року не виконала, суму основного боргу та відсотків, а також неустойку в розмір 3% річних від суми простроченого боргу, за весь період прострочення обумовлений сторонами строк не повернула. Такі обставини на думку позивачки свідчать про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наявні у матеріалах справи розписки є борговими, позаяк у них чітко зазначено про одержання ОСОБА_2 позики від ОСОБА_1 та обов`язок повернути такі кошти в зазначений строк.
Відомостей про повернення відповідачем позивачу боргу матеріали справи не містять.
Оскільки відповідач грошові кошти отримані в борг не повернула, то позивач вправі ставити питання про стягнення таких коштів у судовому порядку.
Стосовно інших вимог позову про стягнення трьох відсотків річних, то з цього приводу слід зазначити наступне.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки зобов`язання за договором позики є грошовим, то у зв`язку зі простроченням виконання відповідачкою такого зобов`язання, позивач управі ставити питання про стягнення з відповідача сум, передбачених ст. 625 ЦК України.
Відповідачка відзиву з належними та допустимими доказами в заперечення проти позову та спростування доводів позивачки не подала.
Відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка є інвалідом ІІ групи, тому звільнена від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 625, 1050 ЦК України, ст. 4, 12, 76-82, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 14 000 ( чотирнадцять тисяч) доларів США основного боргу та 2375 ( дві тисячі триста сімдесят п`ять) доларів США відсотків, що за курсом Національного банку України (36,5686 грн за 1 долар США), станом на 11 серпня 2023 року, еквівалентно сумі 598 810,85грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 3% річних від простроченої суми в розмірі 945 доларів США.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.