Справа № 529/785/24
Провадження № 2/529/384/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Чуб К.В.,

за участю секретаря с/з Онищенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що сторони довгий час проживали разом, вели спільне господарство не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них народилася дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач кошти на утримання дитини не надає. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, а саме 2000 грн, сплачені за послуги адвоката.

10.09.2024 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглядати справу у її відсутність.

Відповідач також в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що позов визнає в поному обсязі.

З огляду на неявку сторін в судове засідання, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони проживали разом та вели спільне господарство без реєстрації шлюбу, але через різні погляди на життя починаючи з 25.05.2010 року вони припинили проживати разом та вести спільне господарство.

Сторони мають спільну дитину - неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Відповідач ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча це є його обов`язком.

Відповідачем до суду не подано доказів на спростування зазначеного.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи викладене, а також той факт, що неповнолітня дитина фактично знаходиться на утриманні матері позивачки ОСОБА_1 , при цьому відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у визначеній позивачем частині, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір № 79 від 22.08.2024 про надання юридичних (адвокатських) послуг укладеної між адвокатом Євтуховою В.В. та ОСОБА_1 (а.с. 12-14); попередній розрахунок (а.с. 15); квитанція №79 від 22.08.2024 про сплату 2000,00 грн за складання позовної заяви (а.с. 16), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2193 (а.с. 17, 18) та ордер на надання правничої допомоги серії ВІ № 1239177 (а.с. 19).

Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 2000,00 гривень понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 76, 80, 89, 141, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді сплачених витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуючий: К.В. Чуб