Справа № 461/457/24 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В.
Провадження № 22-ц/811/2375/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (в подальшому - «позивач», «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення зі згаданої відповідачки заборгованості за кредитним договором

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 28.09.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено Генеральний кредитний договір № ГКД-838743.1 (в подальшому - «Кредитний договір»), згідно якого Банк зобов`язувався відкрити позичальнику (відповідачці) відновлювальну кредитну лінію, в межах якої надавати їй кредити (Транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах визначених цим договором, а позичальник зобов`язувався повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки, що передбачені цим договором та діючими тарифами Банку.

У відповідності до пункту 1.4 Кредитного договору за користування Траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, що на момент підписання Кредитного договору становить 19,5 % річних, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни згідно графіку платежів. 21.04.2021 року в рамках Кредитного договору відповідачці було видано транш за номером № G02.10701.007918065 у розмірі 99 743 грн (надалі по тексту - Транш), підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів, що додаються. Одночасно з видачею Траншу відповідачці було надіслано Графік щомісячних платежів за Траншем. Однак, відповідачка не виконує свої зобов`язання, передбачені Кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.11.2023 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 129 846 грн. 06 коп., яка і є предметом позовних вимог (а.с. 1-2).

Оскаржуваним заочним рішенням позов частково задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 96 598 гривень 33 копійки та 1 996 гривень 75 копійок сплаченого судового збору

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 35-37).

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 25 червня 2024 року залишено без задоволення заяву представника відповідачки про перегляд заочного рішення суду від 19 лютого 2024 року (а.с. 80-81) і згаданий представник відповідачки оскаржив його в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Звертає увагу на те, що відповідачкою було здійснене часткове погашення заборгованості по кредиту в сумі 84 700 грн., а тому вважає, що судом «не надано оцінку розміру заборгованості за відсотками, тілом кредиту та прострочених платежів, зроблених позивачем» (а.с. 83-87).

Апелянт та її представник, будучи своєчасно (04-05.09.2024 року) належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи о 09-30 год. 11.11.2024 року (а.с. 118-121), в зазначений час в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма її учасниками (в тому числі - і апелянтом) те, що:

- 18.09.2020 року між Банком та позивачкою було укладено Кредитний договір, згідно якого Банк зобов`язувався надати відповідачці (як «Позичальнику») кредити («Транші») на споживчі потреби під 19,5 % річних за користування кредитними коштами, а також за плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни згідно графіку платежів (а.с. 4-6);

- 21.04.2021 року в рамках Кредитного договору відповідачці Банком було видано транш за номером № G02.10701.007918065 у розмірі 99 743 грн., що стверджується меморіальним ордером, копія якого є долученою до позовної заяви (а.с. 15).

На твердження Банку, відповідачка взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 30.11.2023 року у неї перед Банком виникла заборгованість у розмірі 129 846 грн. 06 коп., яка складається з:

-78 750 грн. 10 коп. простроченого боргу;

-17 848 грн. 23 коп. прострочених процентів;

-33 247 грн. 73 коп. простроченої плати за обслуговування кредиту

що стверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) (а.с. 16-18) та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 30.11.2023 року (а.с. 19).

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, часткове задоволення позовних вимог суд мотивував тим, що плата за обслуговування кредиту (в даному випадку - 33 247 грн. 73 коп.) не підлягає до стягнення з позичальника, оскільки така послуга у відповідності до чинного законодавства повинна надаватися безоплатно.

Банк рішення суду не оскаржував, що дає підстави для висновку про те, що згаданий позивач погодився з наведеною позицією суду.

Про наведене свідчить також і те, що Банком 28.08.2024 року було надіслано до суду Відзив на апеляційну скаргу представника відповідачки, до якого долучено Детальний розрахунок заборгованості відповідачки за Кредитним договором станом на 30.11.2023 року, однак - вже без плати за обслуговування кредитної заборгованості (копії яких були надісланими і апелянту), згідно якого у відповідачки (апелянта) є наявною заборгованість перед Банком у розмірі 54 914 грн. 22 коп. простроченого основного боргу (а.с. 106-108).

В той же час, сторона відповідача (заперечуючи всі розрахунки заборгованості подані до суду Банком) свого контррозрахунку до суду не подала, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що судом нібито «не надано оцінку розміру заборгованості за відсотками, тілом кредиту та прострочених платежів, зроблених позивачем», до уваги прийматися не можуть: як такі, що ґрунтуються лише на припущеннях і не обґрунтовані відповідними розрахунками.

Зважаючи на те, що Банком (як позивачем по справі) у поданому ним до суду (вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення) Детальному розрахунок заборгованості відповідачки за Кредитним договором станом на 30.11.2023 року вже визнається заборгованість відповідачки у розмірі лише 54 914 грн. 22 коп. (а.с. 108), то колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване заочне рішення слід змінити, зменшивши розмір заборгованості за Кредитним договором, який підлягає до стягнення з відповідачки на користь Банку, з 96 598 гривень 33 копійки до 54 914 грн. 22 коп.

Як вбачається з вищенаведеного, за результатами перегляду оскаржуваного заочного рішення суду в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме: у розмірі 54 914 грн. 22 коп. (з заявлених у розмірі 129 846 грн. 06 коп.), тобто - у розмірі 42,29 % від заявлених позовних вимог.

За змістом положень частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А за змістом частини 13 статті 141 ЦПК України, у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює і розподіл судових витрат.

Позивач при подачі позовної заяви до суду сплатив 2 684 грн. судового збору (а.с. 3).

42,29 % від 2 684 грн. складає 1 135 грн. 11 коп.

Відтак, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає 1 135 грн. 11 коп. судових витрат.

Відповідачка за подачу апеляційної скарги сплатила 2 396 грн. 10 коп. (а.с. 98).

42,29 % від 2 396 грн. 10 коп. складає 1 013 грн. 31 коп.

Відтак, до стягнення з позивача на користь відповідачки підлягає 1 382 грн. 79 коп. (2 396 грн. 10 коп. - 1 013 грн. 31 коп.) судових витрат.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Різниця між судовими витратами, які слід стягнути з позивача (Банку) на користь відповідачки і навпаки, складає 247 грн. 68 коп. (1 382 грн. 79 коп. - 1 135 грн. 11 коп.).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року - 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачки 129 846 грн. 06 коп. заборгованості за кредитним договором.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 129 846 грн. 06 коп., що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 129 846 грн. 06 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1 і 3, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , частково задовольнити.

Заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 лютого 2024 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», з 96 598 гривень 33 копійки до 54 914 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять) грн. 22 коп.

Заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 лютого 2024 року в частині вирішення питання судових витрат скасувати і в цій частині ухвалити нове.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 247 (двісті сорок сім) грн. 68 коп. в якості різниці судових витрат, які понесли сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В решті заочне рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 11 листопада 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.