ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/154/24 Справа № 203/265/21 Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року в цивільній справі номер 203/265/21 за позовом ОСОБА_1 до Структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням уточненої позовної заяви обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що позивача 24.12.2020 року було звільнено з посади головного інженера станції Запоріжжя-Ліве. Позивач вважає його звільнення із займаної посади незаконним та безпідставним. Оскільки відповідачем був порушений порядок накладення дисциплінарного стягнення.

Так, з наказом про звільнення з роботи у день звільнення позивача було ознайомлено, але наказ був без підпису начальника Запорізької дирекції, копії їх йому не надавались, трудова книжка та повний розрахунок теж не видавались. Тільки після неодноразової вимоги 30.12.2020 року він отримав всі документи.

Відповідач зробив помилковий висновок про те, що він був у нетверезому стані та вживав спиртні напої, а причини його звільнення, наведені у наказі, не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач наполягає на тому, що він не вживав спиртні напої.

Як зазначив позивач, після 14:00 години у кабінет начальника депо Мардаря Р.А. зайшов начальник служби безпеки та начальник дирекції, робітник відділу кадрів. Вони почали голослівно звинувачувати їх у вживанні спиртних напоїв. Позивач був ошелешений та збентежений, не міг вимовити ні слова. Відповідач пропонував представнику профспілок підписати акт про те, що він начебто знаходиться у нетверезому стані, але представник відмовився, бо не бачив ознак сп`яніння. Також позивач наголосив на тому, що його восьмигодинний робочий день вже був завершений. На наступний день зранку він здав кров на наявність алкоголю та отримав сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду про відсутність алкоголю у його організмі. Цей сертифікат свідчить про те, що напередодні позивач не вживав алкоголь. На думку позивача, такі дії не можна розцінювати як дисциплінарний проступок та застосовувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Позивач просив суд:

- поновити його на посаді головного інженера станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу дирекція залізничних перевезень Регіональної філії Придніпровська залізниця

АТ «Укрзалізниця» ();

- стягнути із Запорізької дирекції залізничних перевезень Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця» () на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Так, слід зазначити, що з наказом про звільнення з роботи у день звільнення позивача ознайомлено, але наказ був без підпису начальника Запорізької дирекції, копії їх йому не надавались, трудова книжка та повний розрахунок теж не видавались. Вказані дії відповідача є порушенням ст. 47 КЗпП України, в якій зазначено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобов`язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи, трудову книжку та зробити повний розрахунок. Тільки після неодноразових вимог - 30.12.2020 року позивач отримав вказані документи.

Відповідач зробив помилковий висновок про те, що позивач був у нетверезому стані та вживав спиртні напої. Крім того, причини звільнення, наведені в наказі №719/ос (а саме п. 7 ст. 40 КЗпП України), не відповідають дійсним обставинам справи.

23.12.2020 року позивач зранку здав кров на наявність алкоголю та отримав сертифікат про походження профілактичного наркологічного огляду про відсутність алкоголю в організмі. Цей сертифікат свідчить про те, що напередодні він алкоголь не вживав.

Статтями 43 КЗпП України та 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної організації (профспілкового представника). Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємство, установи, організації) 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2, 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

На вимогу суду профспілковий комітет відмовив дати згоду на звільнення позивача з тих підстав, що він не був в алкогольному сп`янінні на робочому місті. Голова профспілкового комітету ОСОБА_2 , яка була очевидцем тих подій, засвідчила в суді, що позивач був тверезий. Крім того, свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які теж були очевидцями, бачили його в цей день та в цю годину і засвідчили в суді, що він був у тверезому стані.

Суд проігнорував письмове звернення від 24 грудня 2020 року колективу та профспілкового комітету станції Запоріжжя-Ліве з проханням поновити позивача на роботі.

Відсутність відеозапису, хоча можливість така була, вказує на безпідставність звинувачень, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Від відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

22 грудня 2020 року виявлено, що ОСОБА_1 , який на цей час виконував обов`язки начальника станції Запоріжжя-Ліве, перебував у робочий час в кабінеті начальника структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве», що розташований в будівлі №230-б по вулиці Софіївська, м. Запоріжжя, о 14 годині 05 хвилин у стані з явними ознаками сп`яніння, про що складено акт від 22.12.2020 року. ОСОБА_1 від проходження медичного обстеження у медичному закладі з метою підтвердження або спростування стану алкогольного сп`яніння відмовився, про що також складено акт від 22.12:2020 року.

23.12.2020 року позивачем ніяких документів не надавалось. Вже при поданні позовної заяви до суду позивачем було додано сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду з датою видачі - 23.12.2020 року. З наданого сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 23.12.2020 року вбачається, що сертифікат наданий позивачу на предмет відсутності протипоказань до виконання роботи пов`язаної з рухом поїздів. Тобто, зазначаючи в апеляційній скарзі, що даний сертифікат засвідчує про невживання алкоголю, є безпідставним, й такі твердження позивача не відповідають дійсності. Факт наявності або відсутності протипоказань у позивача щодо здійснення ним своїх посадових обов`язків на посаді, яка пов`язана з рухом поїздів не розглядається в даному судовому спорі, та не оспорюється самим позивачем.

Позивач не звертався до відповідача щодо витребування документів (доказів), та, начебто, в отриманні яких йому було відмовлено, посилаючись на лист від 29.12.2020 року за №13-04/508 в позовній заяві, який ним додається. При цьому саму заяву позивач не надавав.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначається про відсутність підпису керівника дирекції у наказі №719/ос від 24.12.2020 року, це не відповідає дійсності, наказ було підписано у відповідності до вимог законодавства, й жодного разу про дану обставину позивачем не зазначалось під час розгляду справи у першій інстанції.

Позивач безпідставно вказує на відмову відповідача в наданні йому документів. Перешкод в їх отриманні у позивача не було, проте позивач зі свого боку їх не бажав отримати.

Суд першої інстанції, надаючи правову оцінку відмові профспілкового комітету у наданні згоди на звільнення позивача, дійшов висновку про його необґрунтованість. Даний висновок суду першої інстанції відповідає вимогам статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Оскільки у листі Первинної профспілкової організації станції Запоріжжя-Ліве від 31.05.2021 року №354 відсутнє обґрунтування причин відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 .

Позивач не довів належними та допустимими доказами того, що він не перебував у нетверезому стані під час виконання трудових обов`язків, наявні у справі докази та показання свідків, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за направленням відповідача до лікарні для медичного обстеження відмовився, самостійно відповідний медичний огляд не пройшов, а тому звільнення позивача було проведено відповідно до вимог трудового законодавства.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Українська залізниця» адвокат Боголіп Ю.В. з апеляційною скаргою не погодився, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що наказом від 20.11.2020 року

№НОК-1195/ОС «По особовому складу» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ОСОБА_1 , головного інженера станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», з 20.11.2020 року покладено виконання обов`язків начальника станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», з увільненням від виконання обов`язків за основною посадою (а.с. 126, том 1).

Наказом (розпорядженням) №719/ос від 24.12.2020 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 24.12.2020 року звільнено з посади головного інженера станції Запоріжжя-Ліве, причини звільнення: поява на роботі в нетверезому стані, на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України; підстави: наказ в.о. директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_7 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 24.12.2020 року №458/Н, акт про перебування працівника на робочому місці в нетверезому стані від 22.12.2020 року, акт про відмову від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою підтвердження або спростування стану алкогольного сп`яніння від 22.12.2020 року, письмове пояснення ОСОБА_1 від 23.12.2020 року (а.с. 6, том 1).

Відповідно до акту від 22.12.2020 року, час складання: 14:05 години, місце складання: адміністративна будівля структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве», кабінет начальника вагонного депо, за підписом заступника начальника служби кадрової та соціальної політики Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Кнеця Ю.М., начальника команди воєнізованої охорони станції Запоріжжя-Ліве Мастючина А.Г. та стрільця СК Запоріжжя-Ліве ОСОБА_8 , в.о. начальника станції Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, яке виражалось в зовнішньому вигляді, а саме: розширені зіниці очей, характерний запах алкоголю, погано вимовляє слова. На столі знаходились дві чарки, наповнені прозорою рідиною із запахом алкоголю (а.с. 127, том 1).

Згідно з актом від 22.12.2020 року ОСОБА_1 відмовився від медичного обстеження щодо алкогольного сп`яніння, час складання: 14:45 годині, місце складання: кабінет начальника структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» Регіональної філії «Придніпровська залізниця», за підписами заступника начальника служби кадрової та соціальної політики Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Кнеця Ю.М., начальника структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Трибіса І.М., начальника відділу кадрів структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Кириченко О.В. (а.с. 128, том 1).

З довідки Первинної профспілкової організації Станції Запоріжжя-Ліве Запорізької територіальної профспілкової організації Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України від 24.12.2020 року №09 вбачається, що ОСОБА_1 з 2005 року є членом та перебуває на обліку первинної профспілкової організації станції Запоріжжя-Ліве професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України (а.с. 21, том 1).

Відповідно до довідок від 05.01.2021 року №01 та від 12.01.2021 року №2 Запорізької територіальної профспілкової організації Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України профспілкова організація не проводила засідання президії та не надавала згоди на звільнення позивача за п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с. 20, 19, том 1).

Відповідно до листа Первинної профспілкової організації Станції Запоріжжя-Ліве Запорізької територіальної профспілкової організації Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України від 24.12.2020 року №08 на адресу в.о. директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» Борецькому А.С., голови Запорізької територіальної профспілкової організації Придніпровської залізниці Семеруню О.А. вбачається, що колектив та профспілковий комітет станції Запоріжжя-Ліве звернулись до директора з надією, що він змінить своє рішення стосовно ситуації-непорозуміння, яка сталась 22.12.2020 року на станції за участю ОСОБА_1 , та зокрема, зазначили, що кожен в цьому житті має право на помилку та зважаючи на вік ОСОБА_1 , вважали, що він має право на другий шанс (а.с. 22-28, том 1).

Наказом від 22.12.2020 року за №НОК-1388/ОС «По особовому складу» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 , головного інженера станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було увільнено з 23.12.2020 року від виконання обов`язків начальника станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (а.с. 129, том 1).

За змістом письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.12.2020 року, 22.12.2020 року він знаходився в будівлі вагонного депо в кабінеті начальника депо у вирішенні виробничих питань, куди приблизно о 14:00 годині прибув заступник директора філії з безпеки та заступник начальника служби з кадрів та виявили алкогольні вироби. Провину свою ОСОБА_1 визнав та зобов`язався, що в подальшому він не буде допускати подібних випадків (а.с. 130, том 1).

Відповідно до пунктів 5, 7 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» РФ «Придніпровська залізниця» станції Запоріжжя-Ліве, для працівників з п`ятиденним робочим тижнем час початку та закінчення роботи, перерва для відпочинку та харчування становить: початок роботи: 08:00 година, перерва: 12:00 година 13:00 година, закінчення роботи: 17:00 година. Поява на роботі в нетверезому стані є порушенням трудової дисципліни, а також підставою для звільнення з ініціативи адміністрації. При застосуванні дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни вимагається письмове пояснення. Відмова працівника дати пояснення не є перешкодою для застосування стягнення. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розпис. Звільнення як дисциплінарне стягнення може бути застосовано, зокрема, за появу на роботі в нетверезому стані (а.с. 131-134зв, том 1).

24.10.2020 року наказом №458/Н ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за перебування в робочий час з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 138-138зв, том 1)

24.12.2020 року начальник структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_9 , начальник відділу кадрів структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_10 та начальник станції Запоріжжя ІІ структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_11 склали акт про відмову ОСОБА_1 від письмового ознайомлення з наказам від 24.12.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, які були зачитані ОСОБА_1 вголос, від особистого підпису про ознайомлення він відмовився (а.с. 137, 135, том 1).

За відомостями з копії Книги обліку руху трудових книжок по станції Запоріжжя-Ліве, 24.12.2020 року позивачу була видана трудова книжка, проте в графі для проставлення підпису відсутній його особистий підпис (а.с. 140-140зв, том 1).

До матеріалів справи долучено посадову інструкцію головного інженера станції Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 та посадову інструкцію начальника станції 1 класу, позакласної (а.с. 141-142зв, 143-145, том 1).

Відповідно до пп. 2.2.11 п. 2.2, пп. 9.1.10 п. 9.1 колективного договору, адміністрація зобов`язується, зокрема, на оперативні наради, на яких розглядаються випадки браку в роботі чи порушення трудової дисципліни, запрошувати представника профспілкового органу профспілкової організації, членом якої є це працівник. Документи з соціально-економічних та трудових питань, що стосуються інтересів працівників дирекції, приймати за погодженням чи участю відповідних профспілкових органів (а.с. 149-154, том 1).

09.06.2021 року Первинна профспілкова організація Станції Запоріжжя-Ліве Запорізької територіальної профспілкової організації Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України на виконання ухвали суду від 21.05.2021 року повідомила суд про те, що відповідно до вимог ч. 9 ст. 43 КЗпП України профспілковий комітет не надає згоди на звільнення позивача ОСОБА_1 за п. 7 ст. 40 КЗпП України. Таке рішення прийнято у зв`язку з виявленими порушеннями керівництвом Регіональної філії «Придніпровська залізниця» при звільнення ОСОБА_1 за п. 7 ст. 40 КЗпП України норм законодавства України, а саме: не було доведено факту порушення трудової дисципліни, а саме знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці; грубо було порушено п. 9 ст. 43 КЗпП України, а саме не було надано запит до профспілкового комітету на надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 7 ст. 40 КЗпП України; в порушення вимог п. 2.2.11 колективного договору на оперативну нараду 23.12.2020 року, на якій розглядалось питання порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 не було запрошено представника первинної профспілкової організації станції Запоріжжя-Ліве, членом якої він є. Це підтверджується протоколом профспілки від 31.05.2021

року №2 (а.с. 186, 187-189, том 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним з огляду на наступне.

Відповідно до статті 140 Кзпп України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

За статтею 141 Кзпп України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Стаття 142 Кзпп України передбачає, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Згідно із пунктом 7 статті 40 Кзпп України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з яким розірвано за пунктом 7 статті 40 Кзпп України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до частини першої статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Діючими нормативно-правовими актами за порушення трудової дисципліни не передбачено інших видів заходів стягнення, ніж догана або звільнення, тобто догана є найменш

суворим стягненням за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Право вибору стягнення за порушення трудової дисципліни належить роботодавцеві й не

обов`язково у послідовності, зазначеній у статті 147 КЗпП України.

Відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно з вимогами статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути здійснено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Гарантії працівників при незаконному звільненні з роботи та порушенні порядку їх звільнення з роботи передбачені у статті 235 КЗпП України.

При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно постановляє рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 10 КЗпП України та статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що колективний договір укладається з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Колективний договір укладають роботодавець з однієї сторони і один або кілька профспілкових органів, а у разі відсутності таких органів - представниками працівників, обраними і уповноваженими трудовим колективом з іншої сторони (стаття 3 Закону України «Про колективні договори і угоди»).

Статтями 10 та 13 КЗпП України зазначено, що взаємні зобов`язання працівників та працедавців, зокрема, з нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.), умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці встановлюються у колективному договорі, який укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до частини 9 статті 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено роботодавцем без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Відповідно до частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути аргументованим та власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів відмови. Суд наділений повноваженнями надавати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06.09.2018 року у справі №265/6850/16-ц.

Судом встановлено, що наказом від 20.11.2020 року №НОК-1195/ОС «По особовому складу» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ОСОБА_1 , головного інженера станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», з 20.11.2020 року покладено виконання обов`язків начальника станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», з увільненням від виконання обов`язків за основною посадою.

Наказом (розпорядженням) №719/ос від 24.12.2020 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 24.12.2020 року звільнено з посади головного інженера станції Запоріжжя-Ліве, причини звільнення: поява на роботі в нетверезому стані, на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України; підстави: наказ в.о. директора Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_7 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 24.12.2020 року №458/Н, акт про перебування працівника на робочому місці в нетверезому стані від 22.12.2020 року, акт про відмову від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою підтвердження або спростування стану алкогольного сп`яніння від 22.12.2020 року, письмове пояснення ОСОБА_1 від 23.12.2020 року.

Відповідно до акту від 22.12.2020 року, час складання: 14:05 години, місце складання: адміністративна будівля структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве», кабінет начальника вагонного депо, за підписом заступника начальника служби кадрової та соціальної політики Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Кнеця Ю.М., начальника команди воєнізованої охорони станції Запоріжжя-Ліве Мастючина А.Г. та стрільця СК Запоріжжя-Ліве ОСОБА_8 , в.о. начальника станції Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, яке виражалось в зовнішньому вигляді, а саме: розширені зіниці очей, характерний запах алкоголю, погано вимовляє слова. На столі знаходились дві чарки, наповнені прозорою рідиною із запахом алкоголю.

Згідно з актом від 22.12.2020 року ОСОБА_1 відмовився від медичного обстеження щодо алкогольного сп`яніння, час складання: 14:45 годині, місце складання: кабінет начальника структурного підрозділу «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» Регіональної філії «Придніпровська залізниця», за підписами заступника начальника служби кадрової та соціальної політики Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Кнеця Ю.М., начальника структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Трибіса І.М., начальника відділу кадрів структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Кириченко О.В.

Наказом від 22.12.2020 року за №НОК-1388/ОС «По особовому складу» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 , головного інженера станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було увільнено з 23.12.2020 року від виконання обов`язків начальника станції Запоріжжя-Ліве структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

З довідки Первинної профспілкової організації Станції Запоріжжя-Ліве Запорізької територіальної профспілкової організації Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України від 24.12.2020 року №09 вбачається, що ОСОБА_1 з 2005 року є членом та перебуває на обліку первинної профспілкової організації станції Запоріжжя-Ліве професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України.

09.06.2021 року Первинна профспілкова організація Станції Запоріжжя-Ліве Запорізької територіальної профспілкової організації Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України на виконання ухвали суду від 21.05.2021 року повідомила суд про те, що відповідно до вимог ч. 9 ст. 43 КЗпП України, профспілковий комітет не надає згоди на звільнення позивача ОСОБА_1 за п. 7 ст.40 КЗпП України. Таке рішення прийнято у зв`язку з виявленими порушеннями керівництвом Регіональної філії «Придніпровська залізниця» при звільнення ОСОБА_1 за п. 7 ст. 40 КЗпП України норм законодавства України, а саме: не було доведено факту порушення трудової дисципліни, а саме знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці; грубо було порушено п. 9 ст. 43 КЗпП України, а саме не було надано запит до профспілкового комітету на надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 7 ст. 40 КЗпП України; в порушення вимог п. 2.2.11 колективного договору, на оперативну нараду 23.12.2020 року, на якій розглядалось питання порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 не було запрошено представника первинної профспілкової організації станції Запоріжжя-Ліве, членом якої він є. Це підтверджується протоколом профспілки від 31.05.2021 року №2.

За змістом письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.12.2020 року, 22.12.2020 року він знаходився в будівлі вагонного депо в кабінеті начальника депо у вирішенні виробничих питань, куди приблизно о 14:00 годині прибув заступник директора філії з безпеки та заступник начальника служби з кадрів та виявили алкогольні вироби. Провину свою ОСОБА_1 визнав та зобов`язався, що в подальшому він не буде допускати подібних випадків.

24.10.2020 року наказом №458/Н ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за перебування в робочий час з ознаками алкогольного сп`яніння.

24.12.2020 року начальник структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_9 , начальник відділу кадрів структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_10 та начальник станції Запоріжжя ІІ структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» Пришелець А.І. склали акт про відмову ОСОБА_1 від письмового ознайомлення з наказам від 24.12.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, які були зачитані ОСОБА_1 вголос, від особистого підпису про ознайомлення він відмовився.

З огляду на наведене, перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів того, що він не перебував у нетверезому стані під час виконання трудових обов`язків, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за направленням відповідача до лікарні для медичного обстеження відмовився, самостійно відповідний медичний огляд не пройшов, а тому звільнення позивача було проведено відповідно до вимог трудового законодавства. При цьому відповідач в установленому законом порядку зафіксував факт перебування позивача в нетверезому стані на робочому місці. Натомість позивачем не було представлено жодних доказів, у тому числі апеляційному суду, на спростування факту перебування на роботі у стані алкогольного сп`яніння, свідки з боку позивача не були очевидцями події, і на це суд першої інстанції правильно звернув увагу. Крім того, суд першої інстанції також правильно вважав необґрунтованою відмову профспілкового комітету у дачі згоди на звільнення позивача, оскільки матеріали справи спростовують такий висновок профспілки.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 29 січня 2024 року.

Суддя: