Унікальний номер справи 756/222/24
Головуючий у суді першої інстанції Є.В. Діденко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

11 листопада 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників)

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Є.В. Діденко, в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва,

в с т а н о в и в :

09 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою 23-річного віку.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та відповідача народилась донька - ОСОБА_3 , про що вчинено актовий запис № 15, Відділом РАЦС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 06.05.2010 року, позивач та відповідач розірвали шлюб, про що зроблено актовий запис № 367. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року було стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 15 липня 2022 року до повноліття. ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу ступеня бакалавра денної форми навчання факультету здоров`я фізичного виховання та туризму Національного університету фізичного виховання і спорту України. 21 грудня 2023 року ОСОБА_3 виповнилось 18 років і на даний час вона продовжує навчатися у ВУЗі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, позивач витрачає кошти на утримання уже повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Домовленості щодо добровільної матеріальної участі в утриманні спільної дитини між сторонами досягнуто не було, відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з вищевикладеним, у позивача відсутні належні доходи та одна вона не зможе забезпечити належний рівень життя, вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання до досягнення нею 23-річного віку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року позов ОСОБА_1 , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на період навчання на утримання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09 січня 2024 року і до 30.06.2027 року, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років. В задоволенні інших позовних вимог, відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неправильне встановленням обставин, які мають значення для справи, просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2024 змінити, збільшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на період навчання на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/8 частини до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09.01.2024 року і до 30.06.2027 року, але не більш як до досягнення дочкою 23 років.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що зазначений у позові розмір аліментів на переконання позивача не є завищеним, оскільки досліджені судом докази, не дають підстав стверджувати, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Надані медичні документи щодо наявності у відповідача захворювання, не свідчать про те, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки яка продовжу навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, оскільки не є достатніми та безспірними доказами, що свідчить про неможливість відповідача працевлаштуватися за станом здоров`я.

На переконання апелянта, оцінюючи посилання відповідача на його стан здоров`я, яке на думку суду є незадовільним та потребує лікування, судом не взято до уваги, що розлад здоров`я відповідача не був довготривалий, хвороби не потребують подальшого лікування, вони не є постійними.

Зауважує, що актуальних даних про стан здоров`я, відповідач суду не надав, оскільки дані медичних обстежень за 2023 рік не можуть бути визнані актуальними у 2024 році з огляду на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що відповідач в судовому засіданні 13.06.2024 визнав отримання ним доходу в розмірі 26 000 грн.

Окрім того, апелянт зазначає, що відзив на позовну заяву відповідачем поданий 23.04.2024, тобто поза межами строку встановленого ухвалою суду про відкриття провадження від 17.01.2024, тому у суду були наявні підстави для повернення відповідачу без розгляду відзиву на позов. Враховуючи, що заявником належним чином не обґрунтовано та не доведено наявність поважних обставин, з яких ним був пропущений встановлений законом процесуальний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідачем, через свого представника, адвоката Геращенко Т.В. подано до суду відзив на апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року є законним, обґрунтованим, винесеним відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права.

На думку відповідача, висновок суду першої інстанції є справедливим, оскільки судом при винесенні рішення було враховано незадовільний стан здоров`я ОСОБА_2 та потребу у лікуванні, наявність стипендії у доньки та рівні обов`язки батьків щодо утримання дитини, в тому числі на період навчання, саме за наявності таких обставин справи цілком достатнім та обґрунтованим є часткове задоволення позову щодо стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Такий розмір відповідає інтересам отримувача та платника аліментів.

Звертає увагу суду на ту обставину, що хвороби ОСОБА_2 мають хронічний характер та турбують його постійно, що підтверджувалось у відзиві на позовну заяву наданими медичними висновками. Окрім наданих медичних виписок, які надавались до суду першої інстанції відповідач подає ще ряд документів, до відзиву на апеляційну скаргу, а саме, копію консультації лікаря гастроентеролога від 08.12.2023, яким підтверджується, що попереднім діагнозом є стравохід Барретта поліпоз жовчного міхура.

Щодо невчасного, на думку позивача, подання відзиву на позовну заяву, зазначає, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо позову через тривалу неможливість ознайомитись з матеріалами справи. Саме тому відзив був поданий 24.04.2024, в межах 15-денного строку з моменту ознайомлення із позовною заявою з додатками.

ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідач намагається в порушення вимог цивільного-процесуального кодексу, зловживаючи своїми процесуальними правами приєднати до матеріалів справи докази, які не були приєднані при розгляді справи в суді першої інстанції та крім цього, нехтуючи вимогами ч. 2 ст. 126 ЦПК України яка вказує, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

08.07.2005 сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління у м. Києві.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії - НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 06.05.2010 року, позивач та відповідач розірвали шлюб, про що зроблено актовий запис № 367.

Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 15 липня 2022 року до повноліття.

Згідно з копією довідки Національного університету фізичного виховання і спорту України Факультету здоров`я, фізичного виховання і туризму від 01 вересня 2023 року №233704, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу ступеня бакалавра денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2023 року до 30.06.2027 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач має доходи, інших осіб на утриманні не має, отже має можливість надавати матеріальну допомогу дочці на період її навчання, окрім того, сам відповідач під час розгляду справи судом не заперечив щодо стягнення аліментів з нього на утримання доньки яка продовжує навчання в розмірі 50 % прожиткового мінімуму.

Судом не взято до уваги доводи відповідача, що на його утриманні перебуває донька дружини, водночас суд врахував, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, потребує лікування, також судом враховано, що донька позивача та відповідач має самостійний дохід, а саме отримує стипендію.

Під час розгляду справи судом приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву позивача, поданий ОСОБА_2 , а також долучені ним до відзиву докази.

Позивач у поданій апеляційній скарзі висловлює заперечення щодо приєднання до матеріалів справи судом першої інстанції відзиву ОСОБА_2 , на позовну заяву та долучення доказів наданих відповідачем у зв`язку із пропуском процесуального строку для подання відзиву.

Однак, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи наявні заяви представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, що судом реалізовано не було, окрім того надіслану судом позовну заяву з додатками на поштову адресу відповідача, ним не отримано, до суду повернувся конверт із вкладенням, без вручення. (а.с. 32). Тільки подавши заяву про відкладення розгялу справи та наголосивши, що позовну заяву з додатками відповідачем не отримано, представнику відповідача було надіслано позовну заяву на електронну пошту. Представник ОСОБА_2 , адвокат Геращенко Т.В. у поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що 12.04.2024 отримав на електронну пошту позовну заяву з додатками, ознайомившись із нею, 23.04.2024 подав через підсистему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу з додатками.

Зважаючи на наведене, оскільки в матеріалах справ відсутні докази вручення ОСОБА_4 позовної заяви з додатками у строк до 12.04.2024, судом правомірно було взято до уваги при розгляді справи поданий відповідачем відзив на позовну заяву та долучено подані ним докази.

Відповідно до відповіді від 19.04.2024 року № 069-422 на адвокатський запит ОСОБА_5 від Національного університету фізичного виховання і спорту України ОСОБА_3 із січня 2024 року призначено академічну стипендію у розмірі 2 910,00 грн., яку вона отримує по теперішній час і навчається за державним замовленням.

Також, ОСОБА_3 навчається у ДВНЗ «Київський національний економічний факультет імені В. Гетьмана», де отримує другу спеціальність, за що ОСОБА_1 сплачувала 12 450 грн. 30.08.2023 р. та 10.02.2024 р.

Згідно з відомостями з Реєстру застрахованих осіб, за 2023 рік відповідач ОСОБА_2 отримав дохід в загальному розмірі 513 000,44 грн.

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 21.01.2021, відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 . 21.01.2021. ОСОБА_6 має дочку ОСОБА_7 що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_5 .

Відповідно до договору оренди від 19.01.2022 відповідач ОСОБА_2 орендував житло у місті Києві за ціною 8 000,00 грн., але в судовому засіданні пояснив, що вказаний договір вже розірваний. На даний час він орендує житло поза межами міста Києва, за що оплачує 6 000,00 грн. щомісячно.

Згідно з довідкою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 24.04.2024 р., транспортні засоби за відповідачем не зареєстровані.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 1008 від 21.03.2023 року, видане ВЛК, у відповідача виявлене захворювання під час проходження військової служби, яке потребує лікування.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Судом вірно встановлено, що повнолітня донька продовжує навчання, а тому має право на отримання аліментів на період навчання.

Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилалась на те, що 21.12.2023 доньці - ОСОБА_3 виповнилось 18 років. В даний час вона продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Окрім того, позивач витрачає кошти на проїзд доньки до учбового закладу та придбання підручників.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідачем ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Геращенко Т.В. подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу та нові докази, а саме: копію консультації лікаря гастроентеролога від 08.12.2023; копію консультації лікаря гастроентеролога від 18.01.2023; копію свідоцтва про хворобу № 1008 від 21.03.2023.

Однак, апеляційний суд не може прийняти нові докази, додані до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та звертає увагу відповідача на наступне.

Відповідно до вимог частин 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Згідно з частиною 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій ст. 83 цього кодексу.

Частина 8 ст. 83 ЦПК України визначає, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Частинами першою-третьою ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18).

Надання особою, яка бере участь у справі, до суду апеляційної інстанції доказів, які вона без поважних причин не надала суду першої інстанції, виключає можливість їх прийняття і дослідження судом апеляційної інстанції та розцінюється як процесуальний недогляд або зловживання правом цієї особи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача не зазначає з яких поважних причин, подані ним докази, а саме, копія консультації лікаря гастроентеролога від 08.12.2023; копія консультації лікаря гастроентеролога від 18.01.2023; копія свідоцтва про хворобу № 1008 від 21.03.2023 не були подані до суду першої інстанції, враховуючи, що рішення судом ухвалено 13.06.2024.

Оцінивши подані позивачем та відповідачем докази, враховуючи, що дочка сторін ОСОБА_3 є повнолітня та не досягла 23 років, навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, вона є такою, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, отримує дохід та може утримувати повнолітню дочку яка продовжує навчання.

Відтак, районний суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, колегія суддів вважає, такий слід збільшити з 1/8 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення нею 23-х річного віку, саме такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення належного утримання повнолітньої дочки сторін ОСОБА_3 .

Апеляційний суд приймає до уваги доводи відповідача, що повнолітня ОСОБА_3 навчається за державним замовленням та отримує стипендію у розмірі 2910,00 грн., а також ту обставину, що відповідач хворіє, однак, на думку колегії суддів, надане ОСОБА_3 свідоцтво про хворобу № 1008 від 21.03.2023 року, видане ВЛК, не є свідченням того, що його хвороба потребує подальшого лікування, більш того, згідно з відомостями з Реєстру застрахованих осіб, за 2023 рік відповідач ОСОБА_2 отримав дохід в загальному розмірі 513 000,44 грн., отже наявність захворювання не стало перешкодою для отримання ним доходу. Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Оцінивши усі в сукупності зібрані по справі докази, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду та збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Таким чином, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, з урахуванням зазначених вище обставин, підлягає збільшенню з 1/8 до 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що дочка відповідача - ОСОБА_3 , є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно будуть достатніми для утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та відповідатимуть реаліям сьогодення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, змінити.

Збільшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/8 до 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна