Справа № 211/3787/24
Провадження № 2/211/2017/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" , третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" , третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, а саме договору поруки від 26.11.2007 року № DN80F100000203.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.11.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, за яким останньому було надано грошові кошти в розмірі 20274,79 доларів США, за користування кредитом йому нараховувались відсотки. В той же день, між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ним, ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за умовами якого він поручився за виконання вищевказаного кредитного зобов`язання. Строк дії поруки в договорі не вказаний. Боржник перестав виконувати зобов`язання за договором належним чином з 2011 року. Тобто, не було здійснено чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. Кредитор направив вимогу до боржника № 30.1.0./2-559 від 17.06.2011, якою змінив строк виконання основного зобов`язання.

Посилаючись на положення ч. 4 ст. 559 ЦПК України, позивач вважає, що порука, яка виникла на підставі вищевказаного договору поруки, а тому просив суд визнати договір порукивід 26.11.2007 року № DN80F100000203 припиненим.

Ухвалою суду від 13.06.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач АТКБ «Приватбанк», який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду пояснення щодо позову.

Згідно зі ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 26.11.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, за яким останньому було надано грошові кошти в розмірі 20274,79 доларів США, за користування кредитом йому нараховувались відсотки на строк до 25 листопада 2033 року ( а.с. 6-11). Наданий кредит був забезпечений порукою позивача ОСОБА_1 згідно договору поруки від 26.11.2007 року № DN80F100000203, відповідно якого він зобов`язувався відповідати по кредитному договору як солідарний боржник з ОСОБА_2 ( а.с. 12-13).

Згідно з пунктом 12 договору поруки порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

17 червня 2011 року вих. № 30.1.0/2-559 АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу ОСОБА_2 вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, яку останній не виконав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, між сторонами склались кредитні правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції на час укладення договору поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Зобов`язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов`язаним виконати договір поруки в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Такі умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, як умови чинності поруки, слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи тим, що 26 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN80FI00000203, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 20 274,80 доларів США на строк до 25 листопада 2033 року зі сплатою відсотків за користування коштами.

Зазначали, що того ж дня, із метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність разом із позичальником.

Посилаючись на те, що відповідачі належним чином не виконували взяті на себе зобов`язання, чим порушили умови кредитного договору, у зв`язку із чим станом на 20 жовтня 2016 року за позичальником рахується заборгованість у загальному розмірі 25 013,49 доларів США, яка складається з 14 085,03 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 4 264,34 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 629,96 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 034,16 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, з врахуванням того, що вони можуть вимагати від боржника стягнення будь-якої суми заборгованості, а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 085,03 доларів США, що еквівалентно 361 844, 42 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2021, Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року скасувано та ухвалено нове рішення.

Позов акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (єдрпоу 14360570) заборгованість за кредитним договором №DN80FI00000203 від 26 листопада 2007 року, станом на 10 жовтня 2016 року, у розмірі 14 085,03 долари США, що складається із заборгованості за тілом кредиту. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі по 6 784,59 грн. з кожного.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.04.2024 року, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як уже зазначалось, відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З аналізу вказаних норм матеріального права, а також з ст. 599 ЦК України вбачається, що сторонами у п. 4.1 договору поруки було досягнуто згоди щодо терміну, з настанням якого договір втрачає свою дію, а саме до повного виконання забезпеченого зобов`язання.

Доказів виконання боргових зобов`язань в повному обсязі, позивачем до суду не надано, а судом не встановлено.

Тобто, судом з`ясовано, що зобов`язання за кредитним договором від 26.11.2007 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 виконані не були.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України в своїй постанові від 18.07.2012 року у справі № 6-78цс12 зазначив: «Якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.»

Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 14.06.2017 року у справі № 6-1009цс17: « Якщо договором поруки передбачений строк її дії «до повного припинення зобов`язань боржника», то строк «чинності поруки» все одно складає шість місяців з моменту обов`язку боржника виконати основне зобов`язання».

Відповідно до постанови ВСУ від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, пред`являтися до поручителя має саме позовна вимога і якщо саме позовна вимога протягом шестимісячного строку не була пред`явлена, то мають місце наслідки, вказані в ч. 4 ст. 559 ЦКУ, а саме припинення поруки.

На думку суду, в даному випадку шестимісячний строк чинності договору поруки слід відраховувати з дня настання строку виконання основного зобов`язання в повному обсязі. Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 24.09.2014 року у справі №6-106цс14, за якою, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання або у зв`язку із застосуванням права на дострокове повернення кредиту за умови пред`явлення банком боржнику й поручителю такої вимоги, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом 6 місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання.

Як встановлено судом, спірний договір поруки з боку ОСОБА_1 був підписаний ним особисто, при підписанні він усвідомлював значення своїх дій, розумів зміст цих договорів, погодився з його умовами

Обидві сторони договору поруки за власним бажанням, відповідно до вимог ст. ст. 627, 628 ЦК України, уклали договір поруки, а їх поведінка була направлена на виконання умов цього договору.

Проте, за відсутності доказів, у суду немає підстав стверджувати, що строк виконання зобов`язання був змінений. Тому шестимісячний строк чинності договору поруки слід відраховувати дня настання строку виконання основного зобов`язання в повному обсязі, отже, на час пред`явлення позову порука є чинною.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-243цс19) зазначено, що «в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині відповідних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а відтак задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат