Справа № 361/643/24
Провадження 2/732/463/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

04 грудня 2024 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Бойко А. О., у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М., за участю відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ) про зменшення розміру аліментів,

УСТАНОВИВ:

До Броварського міськрайонного суду Київської області звернувся адвокат Спаський Андрій Юрійович, який діє на підставі ордера про надання правничої допомоги серії АІ №1300767 від 15.01.2024 в інтересах ОСОБА_2 , із позовом до ОСОБА_4 , в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються із позивача на підставі судового наказу, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області від 22 червня 2020 року по справі №361/3427/20 на утримання дітей у розмірі з 1/3 частини на 1/6 частину усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заявлених вимог про зменшення розміру аліментів позивач вказує на суттєву зміну його сімейного і майнового становища платника аліментів, в порівнянні з його матеріальним та сімейним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу. Так, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 він одружився вдруге, і в нього ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . Крім цього, після прийняття рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки та другого одруження, позивач визнав батьківство ще однієї доньки ОСОБА_6 . У зв`язку з цим позивач вважає, що зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/6 частину усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є розумним, а також буде вважатися справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Писанець Н. В. від 14 червня 2024 року справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Городнянського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 28 серпня 2024 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03 жовтня 2024 року о 10 год 00 хв.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29 жовтня 2024 року о 12 год 00 хв.

У судовому засіданні, призначеному на 29.10.2024 о 12 год 00 хв, судом оголошено перерву до 04 грудня 2024 року до 10 год 00 хв для уточнення даних в долучених позивачем довідках.

03.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Спаського А. Ю. надійшла заява про розгляд справи без позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а. с. 43).

Відповідачка проти поданої заяви не заперечувала.

03.10.2024 від відповідачки надійшла заява, в якій остання зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, з визначеним розміром аліментів не погоджується.

До заяви відповідачкою додана копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , відповідно до якого 25 листопада 2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що Городнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис № 87. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: « ОСОБА_8 », « ОСОБА_8 » (а. с. 46).

Отже, на момент винесення рішення по цій справі прізвище відповідачки є ОСОБА_8 , а не ОСОБА_9 як на момент надходження справи за підсудністю до Городнянського районного суду Чернігівської області, а тому судом враховуються наведені зміни, які відбулись щодо власного імені відповідачки.

25.11.2024 від позивача надійшли Довідка-ОК 5 та Довідка-ОК 7 з відомостями про застраховану особу ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши вимоги і заперечення сторін, заслухавши позицію відповідачки у справі, вивчивши докази подані на підтвердження вимог і заперечень, суд встановив такі факти і обставини.

Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/3427/20 від 22 червня 2020 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду 01 червня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Новий шлюб позивачем зареєстровано 18 вересня 2021 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 (а. с. 16), згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 18.09.2021, про що зроблено відповідний актовий запис № 683 Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Прізвище після державної реєстрації шлюбу: « ОСОБА_9 », « ОСОБА_9 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Хамельн (Німеччина) у подружжя народилася дитина син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_5 , виданого 13.11.2023 Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Хамельн. Батьками вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а. с. 11-14).

Довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 61226/19-536-997/23 від 26.12.2023 підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з рішенням Генерального консульства України в Гамбурзі від 26.12.2023 набув громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» (а. с. 15).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 13 квітня 2022 року, виданого повторно, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Київ, її батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_14 (а. с. 8).

Отже, у зв`язку з одруженням вдруге, народженням однієї дитини та визнання батьківства ще однієї дитини, позивач у позовній заяві вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану. Позивач із дружиною та двома малолітніми дітьми пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

З аналізу статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Матеріалами справи підтверджено, що змінився сімейний стан позивача та збільшилася кількість утриманців, в тому числі, двох малолітніх дітей.

У постанові Верховного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 зазначено, що ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Тобто народження у заявника у іншому шлюбі двох дітей, яких він також зобов`язаний утримувати, відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

З поданої позивачем довідки індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-7 вбачається, що останнім роком, за який вказана інформація, є 2021 рік з доходом у сумі 163319,23 грн, а з довідки форми ОК-5 також останньою зазначена інформація лише за 2021 рік з доходом 163319,23 грн (а. с. 79-86). При цьому будь-якої інформації про доходи за 2022, 2023 роки та відповідні квартали 2024 року у наведених довідках не зазначено.

Відповідачка у судовому засіданні зауважила, що відсутність будь-яких офіційних доходів позивача пов`язана з тим, що останній наразі разом із родиною проживає у Німеччині.

Суд критично ставиться до наданих пояснень відповідачки з огляду на відсутність належним чином підтверджуючих такий факт документів.

Водночас, у судовому засіданні відповідачка вказала, що позивачем не надані до позовної заяви докази погіршення його матеріального стану, а, навпаки, є покращення його матеріального становища, оскільки у 2023 році у позивача були наявні грошові кошти для купівлі нерухомості та земельних ділянок у відповідачки, за які позивач повністю розрахувався. Зазначене підтверджується наданими відповідачкою копіями:

- договору купівлі продажу частки житлового будинку від 01.08.2023, сторонами якого є ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), відповідно до якого продавець продала, а покупець купив частку житлового будинку загальною площею 118,1 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1200 га, кадастровий номер :01:079:0030. Продаж цей проводився за узгодженою сторонами ціною, яка становить 10000,00 доларів США (десять тисяч доларів США 00 центів), що становить в еквіваленті до курсу НБУ 365686,00 (триста шістдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят шість гривень 00 копійок), які продавець отримала до підписання цього договору (а. с. 88-89);

- договору купівлі-продажу частки земельної ділянки від 01.08.2023, сторонами якого є ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), відповідно до якого продавець продала, а покупець купив (одну другу) частку земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер:01:079:0107, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, с. Требухів. Продаж (однієї другої) частки земельної ділянки проводився за 1000,00 доларів США (одну тисячу доларів США 00 центів), що становить в еквіваленті до курсу НБУ 36568,00 (тридцять шість тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень 00 копійок), які продавець прийняла до оформлення цього договору після узгодження цього тексту (а. с. 90-91);

- договору купівлі-продажу частки земельної ділянки від 01.08.2023, сторонами якого є ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), відповідно до якого продавець продала, а покупець купив (одну другу) частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер:01:079:0030, наданої длябудівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, с. Требухів. Продаж (однієї другої) частки земельної ділянки проводився за 10000,00 доларів США (десять тисяч доларів США 00 центів), що становить в еквіваленті до курсу НБУ 365686 (триста шістдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят шість гривень 00 копійок), які продавець прийняла до оформлення цього договору після узгодження цього тексту (а. с. 92-93).

Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, що його матеріальний стан після одруження та наявності ще двох малолітніх дітей погіршився, що могло стати підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів згідно із вимогами ст. 192 СК України.

При цьому зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21).

У розумінні ст. 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України визначено необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою длязменшення розміру аліментів.

Разом з тим, зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ст. 155 СК України передбачено, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини.

Виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, на відповідачку матір двох дітей.

Європейський суд з прав людини вказував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Суд зауважує, що позивач, вказуючи на зміну свого сімейного стану, не надав жодних доказів на підтвердження зміни, а саме погіршення його матеріального стану у зв`язку з одруженням та наявністю інших осіб, які перебувають на його утриманні, що є визначальною обставиною для зміни розміру аліментів.

Разом з тим керуючись визначальними приписами Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» та враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт наявності у позивача ще двох малолітніх дітей, які перебувають на утриманні позивача, суд доходить висновку, що для дотримання справедливої рівноваги між інтересами дітей, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з чим суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання їхніх спільних дітей з 1/3 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Вказаний розмір аліментів є достатнім для забезпечення відповідачці можливості створити гармонійний та всебічний розвиток дітей, не змінюючи попередніх умов їх проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відсутність вимоги щодо вирішення питання судових витрат у позовній заяві та клопотання позивача у судовому засіданні під час розгляду справи, судовий збір не стягується.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), Конституцією України, статтями 141, 180-184, 191, 192 СК України, статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76 - 81, 128, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2020 року № 361/3427/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 09.12.2024.

Суддя А. О. Бойко