Справа № 274/899/24 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 68 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

19 серпня 2024 р. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого: Коломієць О.С.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

вирішуючи відповідно до вимог статті 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 , про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання майна особистою власністю подружжя та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання квартири купленої за особисті кошти позивача, повернення боргу та визнання права власності

в с т а н о в и в:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2024 року звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору у справі за її позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 09 серпня 2024 року подала апеляційну скаргу, якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дослідивши апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Статтею 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

В ухвалі Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2024 року судом не визначався розмір судового збору, який підлягав сплаті при зверненні ОСОБА_2 до суду із позовною заявою.

У свою чергу, ухвала суду першої інстанції про звільнення від сплати судового збору відсутня у переліку ухвал, зазначених у частині першій статті 353 ЦПК України, отже така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зробив висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15ц та Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2019 року у справі № 610/2972/17.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Вимогами пункту 4 частини 5 статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст. 353, п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2024 року повернути особі, що її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її постановлення.

Головуючий Судді