Справа № 361/4089/24
Провадження № 2/361/3691/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2024 року позивач подав до суду позовну заяву у якій просив суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна в розмірі 5966,00 грн., моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. та судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. та професійну правничу (правову) допомогу.

Свій позов обґрунтував тим, що позивач, ОСОБА_3 , зареєстрований та постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належить позивачу на праві приватної власності. Зареєстрований як фізична особа-підприємець з серпня 2018 року.

Позивач зазначив, що 13 січня 2024 року приблизно о 00:08 годин у двері квартири, де проживає позивач, подзвонила невідома жінка (пізніше стало відомо, що це була відповідач, ОСОБА_4 ).

Позивач в цей час працював за комп`ютером і знаходився у навушниках, тому дзвоника не почув і двері ОСОБА_4 не відчинив.

Після того, як на дзвінок він двері не відчинили, ОСОБА_4 двері та дверну ручку обприскала розчиненими у воді фекаліями і пішла. Проте, відеодзвінок, вмонтований в двері, зафіксував візит ОСОБА_4 . Також відеодзвінком було зафіксовано, що відповідач приходила не одна, а із своїм чоловіком, який весь час знаходився поруч.

Через деякий час нестерпний запах поширився на весь поверх № 15. Вранці сусіди позивача стали свідками цього нестерпного запаху, про що повідомили конс`єржа. ОСОБА_5 , один із сусідів, який мешкає в квартирі АДРЕСА_2 , за допомогою хімічних засобів для чищення та миття став відмивати двері, що також було зафіксовано відеодзвінком.

Окрім того, на прохання сусідів, конс`єржем було викликано прибиральницю ЖУС, яка позачергово вимила увесь коридор поверху №15, де мешкає позивач.

В цей же день, 13 січня 2024 року, о 16:50 в двері квартири позивача знову подзвонили. Двері відчинила мати позивача, ОСОБА_6 , яка в той момент завітала до свого сина і від нього дізналась про нічний візит ОСОБА_4 .

Людиною, яка дзвонила в двері квартири позивача, виявився чоловік відповідача. Він питав про особу чоловічої статі, лисого, маленького на зріст (приблизно 150 см). Матір позивача відповіла, що в цій квартирі такий не мешкає.Чоловік пішов.

Однак, через 20 хвилин, десь о 17:10 годин позивач та його мати почули досить сильні та гучні удари в двері квартири. На екрані відеодзвінку вони побачили ОСОБА_4 , яка молотком била в двері квартири позивача. Одним з ударів ОСОБА_4 було розбито відеодзвінок та пошкоджено двері.

Позивач та його мати, ОСОБА_6 , вибігли з квартири і побачили ОСОБА_4 , яка в руках тримала металевий молоток для відбивання м`яса. Саме цим молотком було розбито відеодзвінок в двері, пошкоджено самі двері. Позивач намагався відібрати молоток у відповідача, але вона молоток тримала міцно і замахувалась ним на позивача. Нарешті позивач відібрав молоток у жінки та викликав по лінії 102 поліцію. Жінка сказала, що помилилась квартирою.

За словами позивача, жінка мала вигляд нетверезої особи, поводила себе неадекватно, потім лягла на підлогу, почала ридати. Пізніше підійшов її чоловік, намагався її забрати. З кишені чоловіка випав пістолет. За словами чоловіка, це була травматична зброя.

Через 5 хвилин приїхав наряд поліції. Жінка все ще знаходилась на підлозі, вставати не поспішала і повторювала, що помилилась квартирою. Її чоловік обіцяв, що всі пошкодження майна позивачу відшкодує у повному обсязі.

Наряду поліції ОСОБА_4 та її чоловік дали пояснення, що відповідач має тривалий конфлікт з молодим чоловіком (лисим, на зріст 150 см), який напередодні, 12 січня 2024 року десь о 21:00 годині побив ОСОБА_4 на сходинках між поверхами, два рази вдарив її об стіну, через що вони викликали швидку допомогу, яка зафіксувала струс головного мозку. За результатами цього побиття ОСОБА_4 видано довідку від 13.01.2024 року, в якій зазначено час фіксації тілесних пошкоджень 16:40 годин. Зі слів ОСОБА_4 , цей конфлікт через паління на сходах триває з літа. Саме влітку у них відбувся перший конфлікт через паління на сходах.

Звертає увагу суду, що в медичній довідці зафіксований час 16:40 годин, а до квартири позивача ОСОБА_4 завітала у 17:10 годин. Тож, до цих тілесних ушкоджень позивач не мав жодного відношення.

Перед нарядом поліції чоловік ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , запевнив всіх, що відшкодує всі збитки, спричинені його дружиною, просив позивача підписати протокол, що він не має претензій до ОСОБА_4

14 січня 2024 року після уточнення вартості відеодзвінку позивач направив відповідачці повідомлення. Однак у відповідь отримав лише фотокопію довідки, виданої на ім`я ОСОБА_4 про повторну фіксацію медичними працівниками струсу мозку.

Звертає увагу суду, що нова довідка датована вже 14 січня 2024 року, зафіксований час в довідці 01:00 годин. Тобто після візиту до позивача ОСОБА_4 вирішила знову відвідати лікарів та знову зафіксувати тілесні пошкодження.

Позивач не зрозумів цієї довідки, оскільки до струсу мозку ОСОБА_4 жодного відношення не мав. І, зрозумівши, що добровільного відшкодування шкоди за пошкоджене майно не буде, подав нову заяву у поліцію про пошкодження майна.

По даному факту матеріали про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.173 КупАП Броварським РУП ГУ НП в Київській області було направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області.

03 квітня 2024 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено постанову, якою ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, до неї застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

По справі № 361/1796/24 Броварським міськрайонним судом Київської області встановлено, що 13.01.2024 о 17 год., ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , стукала молотком для відбивання м`яса в двері квартири АДРЕСА_4 , а також забруднила двері та виражалася нецензурною лайкою, чим вчинила правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні, ОСОБА_4 вину у скоєному правопорушенні визнала частково, підтвердила обставини за яких один раз вдарила молотком вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , оскільки перед цим мала конфліктну ситуацію з ОСОБА_8 , після якої вона двічі приходила до квартири, в якій він проживає, з метою поговорити, однак ніхто двері не відчиняв, тому вона вдарила молотком по вічку дверей, пошкодивши двері, при цьому вона не знала, що там встановлена камера відеоспостереження. Водночас заперечила забруднення дверей фекаліями, оскільки вважає дані обставини видуманими.

Таким чином, у вказаному судовому засіданні по справі № 361/1796/24 відповідач підтвердила факт пошкодження нею майна, що належить позивачу відеодзвінка, який має камеру відеоспостереження.

Звертає увагу суду, що після ухвалення судом вищевказаної постанови 06 квітня 2024 року, вночі, близько 02:00 години, на поверсі № 15, де мешкає позивач, на стіну біля ліфтів було наклеєно фото позивача та напис: ?Обережно!..? далі ПІБ позивача, застереження, що позивач є неадекватною людиною. Під фотографією позивача відповідач розмістила три фотографії з гематомами, що належать невідомій особі, а також висновок судово-медичної експертизи на її ім`я, спотворюючи таким чином інформацію щодо причетності позивача до її тілесних ушкоджень.

Позивач мешкає за вказаною вище адресою з грудня 2017 року. Всі сусіди знають його як нормальну людину та гарного сусіда, про що свідчить сам факт допомоги сусідом ОСОБА_5 у випадку відмивання дверей свого сусіда.

За словами позивача, ці факти доволі странної/нетипової поведінки відповідача примусили всіх співмешканців поверху №15 переоцінити питання щодо власної безпеки на поверсі, і всіма співмешканцями, в т.ч. й позивачем, було встановлено на поверсі №15 декілька загальних відеокамер зовнішнього спостереження.

Оскільки відеодзвінок повністю пошкоджено (система відеоспостереження не працює, камера повністю розбита) і він не підлягає ремонту, позивач придбав новий відеодзвінок.

Щодо відшкодування пошкодженого майна: відповідач на зв`язок не виходить, ініціативи не проявляє, тож позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права.

Позивач вважає, що неправомірними діями відповідачки йому було завдано моральної шкоди, оскільки забруднені фекаліями двері, виклик поліції, удари в двері, пошкодження майна, яке треба ремонтувати або відновлювати, шум в коридорі, візит із заявою до поліції все це спричинило порушення нормального способу життя позивача, його щоденного ритму роботи та відпочинку. Розголос персональних даних позивача, розміщення без його згоди його фотографії з наклепом, що він є неадекватною особою і т.д., необґрунтоване застереження щодо його поведінки все це в приміщенні загального користування (коридорі) перед очима всіх сусідів, з якими позивачу разом проживати ще багато років все це позивач спримає як спричинення йому моральної шкоди, яку неможливо виправити.

Окрім того, певному тиску зазнала й мати позивача, як свідок всіх подій. Так, остання отримала від відповідача через вайбер немало погроз та образливі повідомлення. Таким чином, позивач хвилюється також і за батьків, які були свідками всіх подій і також зазнали душевних хвилювань. Свою моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 15000,00 грн.

26 квітня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 30 вересня 2024 року.

26 червня 2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Посилається на те, що 12 січня 2024 року між сторонами виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . За наслідками судово-медичного обстеження у ОСОБА_4 виявлено численні підшкірні гематоми та синці, що у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

13 січня 2024 року ОСОБА_4 навідалася до квартири, в якій проживає ОСОБА_3 , з метою поговорити та вирішити конфліктну ситуацію, яка виникла напередодні. Однак ОСОБА_3 не бажав відчиняти двері та відверто відмовлявся говорити з ОСОБА_4 , при цьому висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, що дуже обурило її. Внаслідок таких провокативних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повернулася до своєї квартири та взяла кухонний молоток, за допомогою якого розбила вічко дверей квартири ОСОБА_3 . Вказані дії були вчинені ОСОБА_4 у стані сильного душевного хвилювання, при цьому вона і гадки не мала, що у вічко дверей була вмонтована камера відеоспостереження.

Стосовно інших дій, описаних в позовній заяві, які на думку позивача були вчинені відповідачем та начебто є підставою для відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_4 також заперечує їх вчинення. Вважає такі обставини надуманими позивачем і такими, що не відповідають дійсності. Звертає увагу, що належних та допустимих доказів вчинення певних дій ОСОБА_4 на шкоду інтересам позивача, матеріали позовної заяви не містять.

Розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн. достатніми доказами не обгрунтований, не відповідає фактичним обставинам справи і не узгоджується із засадами розумності та справедливості. Покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди в такому розмірі не відповідає суті позовних вимог та характеру діяння відповідача. Визначаючи розмір моральної шкоди позивачем не було обгрунтовано тяжкість, глибину та тривалість моральних страждань, необхідність і ступінь вимушених змін у життєвому укладі.

В позовній заяві приводиться лише оціночне судження позивача щодо завдання йому моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивачу заподіяну моральну шкоду через порушення нормального способу життя, його щоденного ритму роботи та відпочинку, які спричинені діями відповідача, однак позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме з вини відповідача спричинена моральна шкода, відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювана шкоди та вина останнього в її заподіянні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, пояснення надала аналогічно викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 5966 грн. 00 коп. Проти задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди заперечував, пояснення надав аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про роеєстрацію права власності № 98817097 від 28.09.2017 року.

03 квітня 2024 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі за № 361/1796/24 визнано ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 51,00 грн. (п'ятдесят одну грн. 00 коп).

У вказаній постанові зазначено, що 13.01.2024 о 17 год., ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , стукала молотком для відбивання м`яса в двері квартири АДРЕСА_4 , а також забруднила двері та виражалася нецензурною лайкою, чим вчинила правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні, ОСОБА_4 вину у скоєному правопорушенні визнала частково, підтвердила обставини за яких один раз вдарила молотком вхідні двері квартири АДРЕСА_4 , оскільки перед цим мала конфліктну ситуацію з ОСОБА_8 , після якої вона двічі приходила до квартири, в якій він проживає, з метою поговорити, однак ніхто двері не відчиняв, тому вона вдарила молотком по вічку дверей, пошкодивши двері, при цьому вона не знала, що там встановлена камера відеоспостереження. Водночас заперечила забруднення дверей фекаліями, оскільки вважає дані обставини видуманими.

Судом у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення - дрібного хуліганства, повністю доведена та підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 202486 від 08.02.2024, в якому зафіксовані обставини інкримінованого ОСОБА_4 правопорушення, зі змістом якого вона ознайомлена, заяв клопотань не надходило; протоколом прийняття заяви від 14.01.2024 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від ОСОБА_3 та його письмовими поясненнями, в яких викладені зазначені у протоколі обставини.

Також вчинення вказаного правопорушення, дії відповідача щодо пошкодження дверей та їх забруднення підтверджені дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, який міститься на CD диску.

Оскільки відеодзвінок повністю був пошкоджений (система відеоспостереження не працює, камера повністю розбита) і він не підлягає ремонту, позивач придбав новий відео дзвінок, що підтверджується копією рахунку на оплату № 9 від 15.01.2024 на суму 5966,00 грн.; копією платіжної інструкції №0.0..1 від 15.01.2024 року; копією платіжної інструкції № Р24А22400966В2D3056 від 22.01.2024 року; копією гарантійного талону від 15.01.2024 року.

Відповідачем надано до суду висновок експертного обстеження № 10, де зазначено, що дослідження розпочато 16.01.2024 р. і дослідження закінчено 16.01.2024 р. Підсумок: виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, по строку 12-13.01.24 р. та, як кожне оремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Згідно довідки долученої відповідачем до матеріалів справи, виданої КНП ?Броварська багатопрофільна клінічна лікарня? територіальних громад Броварського району Київської області, ОСОБА_4 зернулась до лікарні 14.01.2024 року о 01:06 зі струсом головного мозку.

З заявою про вчинення злочину за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України відповідач звернулась до Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області звернулась 12 квітня 2024 року, де зазначила, що ОСОБА_3 вдарив її в обличчя з такою силою, що вона падаючи, вдарилася головою об стіну та втратила свідомість.

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000173, 12.01.2024 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 на балконі загального користування на 13 поверсі наніс тілесні ушкодження заявниці ОСОБА_4 .

Суд не приймає до уваги подані докази відповідачем, а саме висновок експертного обстеження № 10, де зазначено, що дослідження розпочато 16.01.2024 р. і дослідження закінчено 16.01.2024 р., довідку виданої КНП ?Броварська багатопрофільна клінічна лікарня? територіальних громад Броварського району Київської області виданої ОСОБА_4 про звернення до лікарні 14.01.2024 року, а також витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000173, оскільки вказані докази не спростовують вчинення відповідачем правопорушення, та як наслідок вчинення протиправних дій ОСОБА_4 завдання матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 5966,00 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, вчинення відповідачем правопорушення за яке вона була притягнута до адміністративної відповідальності, крім того, із відеозапису, який міститься на СD диску та фото дійсно вбачається, що відповідач спричинила пошкодження майна, відповідач обливає двері позивача невідомою рідиною, яка має неприємний запах, оскільки чоловік який вподальшому намагається вимити двері змушений одягти захисну маску.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню із відповідача на користь позивача 5000,00 грн., що є співмірним, її розмір визначений із урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі по в розмірі 1211,00 грн.

Керуючись ст. ст. 76-83, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5966 грн. 00 коп.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду розмірі 5000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.