Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2024 Справа №607/20509/23 Провадження №2/607/517/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2023 розірвано. У даному шлюбі у них з відповідачем народилось двоє дітей, а саме: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають разом із нею. Позивач вказує, що відповідач з 2022 року не бере участі у вихованні та утримані дітей, при цьому вона самостійно не може забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Водночас, відповідач ОСОБА_1 є здоровим та працездатним, отримує дохід та має у власності нерухоме майно, а тому на думку позивача його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей.

З огляду на викладене, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.11.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий відповідачем ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідач позову не визнає, оскільки позивачем не надано жодних доказів відсутності домовленості чи наявності спору між батьками, а також обґрунтованості позовних вимог. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів того, що діти проживають із нею. Водночас, позивач приховує той факт, що їхня дочка ОСОБА_3 , 2010 року народження, постійно проживає у м. Рогатин, Івано Франківської області у батька позивача, а син ОСОБА_4 , 2014 року народження, проживає почергово (орієнтовно по 7 днів) то у нього, то у позивача. Таким чином, і він, і позивач мають змогу у рівних можливостях виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей, визначений статтею 180 Сімейного кодексу України. Відповідач зауважує, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням, при цьому, потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреб у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відтак враховуючи відсутність визначеного місця проживання дітей за законом або за рішенням суду, на думку відповідача нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з позивачем, суперечитиме цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Також вказує, що позивачем не надано доказів самоусунення його від обов`язку здійснювати утримання дітей з 2022 року, а твердження позивача про те, що він не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не відповідає дійсності, оскільки після розірвання шлюбу, син періодично проживає у нього та у цей час перебуває на його утриманні. З приводу утримання доньки, вказує, що він систематично відвідує та забезпечує її грошовими коштами, продуктами, одягом, іншими товарами, необхідними для належного рівня життя та розвитку дитини, а також періодично на картку позивача перерахував грошові кошти. Окрім цього відповідач звертає увагу, що у нього на утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_5 , 1958 року народження, яка потребує постійного лікарського нагляду та лікування та не має можливості самостійно себе забезпечити оскільки отримує пенсію, яка не покриває всіх витрат. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позову.

08.12.2023 судом зареєстровано відповідь на відзив подану позивачем ОСОБА_2 , відповідно до якої, з приводу доказів того, що спільні діти проживають разом із нею позивач зазначає, що довідки про склад сім`ї вона не може надати із місця проживання, тому що проживає із неповнолітніми дітьми на орендованій квартирі. Щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , то позивач зауважує, що вона дійсно, навчається м. Рогатині в Рогатинській СДЮСШО, на відділенні тенісу, проте донька знаходиться на її забезпеченні, а саме вона самостійно несе витрати пов`язані із навчанням донька на проїзд, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників, медикаментів та засобів гігієни. Щодо посилань відповідача, що він, перераховував їй грошові кошти на загальну суму 40 000 грн на утримання неповнолітніх дітей, то такі не відповідають дійсності, оскільки ці кошти були перераховані на картку (стипендії) доньки ОСОБА_3 , для часткової оплати поїздок на чемпіонати по турнірах з тенісу, коли у неї не було достатньо коштів. Також позивач зазначає, що недостовірною є інформація щодо того, що син ОСОБА_4 періодично проживає то у відповідача, то у неї, оскільки син постійно проживає разом із нею, при цьому відповідач не приймає участі у житті сина та не допомагає йому, а бачиться із сином один раз на місяць, і то коли син нагадає йому про себе. З приводу наявності на утриманні відповідача матері ОСОБА_5 , то позивач вказує, що остання є пенсіонером та отримує пенсію за віком, вона не є особою з інвалідністю, натомість є забезпеченою людиною, має власне житло, дачну ділянку. Водночас, довідки які надав відповідач, датовані 2021 роком, станом на сьогоднішній день 2023 року підтвердження діагнозу немає. На підставі наведеного просить позов задовольнити у повному обсязі.

15.12.2023 засобами поштового відправлення «Укрпошта» відповідач ОСОБА_1 подав заперечення на відповідь на відзив, в якому вказує, що посилання позивача на неможливість надати документи про спільне проживання лише підтверджує той факт, що спільні діти з нею не проживають на постійній основі. Крім того, згідно довідки виданої Рогатинською спеціалізованою дитячо-юнацькою спортивною школою олімпійського резерву від 09.11.2023 № 388 донька ОСОБА_3 , з 01.03.2022 тренується на базі школи, а відтак вона не може проживати із позивачкою. Не підтвердженим на думку відповідача є і факт понесення позивачем усіх витрат з утримання доньки, при цьому позивач погодилась із отриманням коштів, які були перераховані ним у 2022 та 2023 роках. Окрім цього у квитанціях, які підтверджують перерахування ним коштів, клієнтом зазначено позивача, а тому у неї був прямий та безперешкодний доступ до коштів на картці, якими вона мала можливість розпоряджатись на власний розсуд. Крім цього, звертає увагу, що доньку він систематично відвідує, забезпечує її грошовими коштами, продуктами, одягом та іншими товарами, необхідними для належного рівня життя та розвитку дитини. Також відповідач вказує, що не відповідають дійсності міркування позивача про те, що він не приймає участі у житті сина, так як останній періодично проживає зі ним, вони спілкуються, а відтак інформацією про проблеми із зором та ускладнене дихання він володію. Щодо міркувань позивача про потребу у лікуванні сина то відповідач вказує, що посилання позивача на наявність у спільного сина кардіологічного захворювання безпідставні, що вбачається із висновків лікарів та результатів обстежень. Крім того, зазначив, що його мати є пенсіонер за віком, та у відповідності до абзацу 17 ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є непрацездатною. Водночас, міркування позивача про те, що його мати є забезпеченою людиною не відповідає дійсності, оскільки окремого житла та дачної ділянки, а також, додаткового заробітку у неї немає. З огляду на викладене на думку відповідача позивачем не надано належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив щодо позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на таке:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 05.06.2008 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складено актовий запис №536.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2023 у справі № 607/17291/22, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05.06.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 536.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 06.04.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 753 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданим 24.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1427.

Згідно з довідкою № 788 виданою 09.11.2023 Рогатинською спеціалізованою дитячо юнацькою спортивною школою олімпійського резерву, ОСОБА_3 , 2010 року народження, дійсно навчалася в Рогатинській СДЮСШОР Івано-Франківської області на відділенні тенісу настільного з 2016 по 2021 роки. З 01.09.2021 передана в Херсонське державне училище фізичної культури. 3 01.03.2022, у зв`язку з збройною агресією російської федерації тренується на базі Рогатинської СДЮСШОР. 09.11.2021 ОСОБА_3 присвоєно звання Кандидата в майстри спорту України з тенісу настільного, управлінням спорту Івано-Франківської ОДА, наказ № 630. ОСОБА_7 багаторазова призерка чемпіонатів України з тенісу настільного 2020-2023 роки та в складі збірної команди України на чемпіонаті Європи серед мінікадетів 14-18.06. 2023 м. Загреб (Хорвагія) зайняла 8 командне місце. В 2022 poці бронзова призерка міжнародного контендеру WТТYouthContender з тенісу настільного, який проходив в м. Ліни (Австрія) В 2023 році Чемпіонка України з тенісу настільного в командному заліку та срібна призерка в особистому розряді серед мінікадетів. В 2023 році Чемпіонка України в клубному чемпіонаті України з тенісу настільного «Дитяча ліга» серед дівчат 2010 року народження.

Відповідно до довідки № 153 виданої 10.11.2023 Комунальним закладом «Херсонський фаховий спортивний коледж» Херсонської обласної ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається в 9-А класі Комунального закладу «Херсонський фаховий спортивний коледж» Херсонської обласної ради.

Як вбачається з довідки виданої ГО «Епіцентр дітям», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 справді навчається в соціально-спортивній школі Фонду Реал Мадрид. Зарахований в школу на підставі статусу багатодітної сім`ї у вересні 2023 року і за цей час показав високу відвідуваність як тренувань, так і соціальних занять.

Згідно з довідкою №251 виданою 13.11.2023 Тернопільською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 28 Тернопільської міської ради, ОСОБА_4 дійсно навчається в 4-Д класі Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 28 Тернопільської міської ради.

На підтвердження стану здоров`я сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та витрат понесених на лікування, позивачем подано консультаційні висновки лікарів кардіолога, окуліста, ендокринолога, результати проведених обстежень та квитанції про купівлю ліків.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 04.04.1986 Відділом загс Тернопільського міськвиконкому, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Тернопіль та його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримує пенсію за віком, що вбачається із пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 виданого 15.01.2014 Пенсійним фондом України.

Відповідно довідки № 770 виданої 17.03.2021 КНП «ТОКОД» ТОР, ОСОБА_5 , 1958 року народження, у 2021 році знаходилась на лікуванні в Тернопільському облонкодиспансері з діагнозом MTS в ліву аксилярну ділянку, без первинного вогнища. 12.03.2021 проведено операцію лівобічна аксилярна лімфодисекція.

Як вбачається з поданих відповідачем платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» ним здійснено перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_7 , зокрема: № НОМЕР_8 від 05.06.2023 на суму 2000 грн; № Р24АD0754 від 12.06.2023 на суму 9 000 грн; № Р24АD8439 від 21.08.2023 на суму 13 000 грн; № Р24АD0758 від 22.10.2023 на суму 5000 грн, а також відповідачем надано суду квитанції про придбання продуктів харчування та квитка на автобус.

Із долучених позивачем до матеріалів справи виписок по картковому рахунку № НОМЕР_9 на ім`я клієнта ОСОБА_2 , вбачається, що кошти згідно вищевказаних платіжних інструкцій були перераховані відповідачем на рахунок позивача.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно ст. 7 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2023 рік для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2833 гривні.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..

Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати спільних з позивачем дітей, однак сторони не можуть досягти згоди, щодо розміру такого матеріального утримання.

Так, відповідач є особою працездатного віку та не надав суду доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я чи фінансовим становищем він не може сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Щодо посилань відповідача на те, що ним здійснюється утримання його матері ОСОБА_5 , то суд такі до уваги не бере, оскільки остання є пенсіонером та отримує пенсію, при цьому доказів здійснення відповідачем матеріального утримання матері, як і його необхідності суду не подано.

З приводу долучених відповідачем до матеріалів справи платіжних інструкцій на підтвердження понесених ним витрат на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд зауважує, що із їх змісту не можливо достовірно встановити, що такі кошти є саме аліментами та що ці кошти спрямовувались безпосередньо на утримання дочки, а не на інші потреби.

Суд також відхиляє доводи відповідача з приводу того, що неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 періодично проживає разом із ним і в цей час перебуває на його утриманні, оскільки на підтвердження таких доводів не надано жодних доказів.

Водночас суд звертає увагу, що періодичне перебування дітей за місцем проживання батька як і надання останнім матеріальної допомоги на їх утримання, не є підставою для відмовити у стягненні аліментів, а може лише свідчити про виконання батьком свого обов`язку.

Посилання відповідача на те, що на сьогоднішній день відсутнє визначення місце поживання дітей за законом або за рішенням суду суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не звільняють батьків від обов`язку утримання дітей, при цьому дані про те, що неповнолітні діти проживають із відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважує, що як позивач, так і відповідач повинні у однаковій мірі та у відповідності до вимог чинного сімейного законодавства, утримувати своїх дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.

Судом також враховано, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас з приводу дати з якої необхідно стягувати аліменти, суд зазначає наступне.

Так, у позовній заяві позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти починаючи з 20.10.2023.

Разом з тим, положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як вбачається із позовної заяви, така подана позивачем через канцелярію суду 23.10.2023, а тому позов підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.10.2023 і досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.10.2023 і досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17.01.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_11 адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець