Справа №463/6199/23
Провадження №2/463/259/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С. І.

секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора Львівської області про усунення від права на спадкування -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким усунути ОСОБА_3 від спадкування після смерті бабці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після її смерті залишилась квартира АДРЕСА_1 , яка належала сину спадкодавця, брату позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його мати, яка прийняла спадщину, проте не встигла її оформити. Вказує, що відповідач є сином померлого ОСОБА_5 та відповідно внуком померлої ОСОБА_4 . Відтак, на рівні з позивачем, відповідач мав бути спадкоємцем першої черги, за правом представлення, після смерті ОСОБА_4 . Разом з тим, вказує, що відповідач вбив свого батька та відповідно вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Тобто відповідач, який був би спадкоємцем померлої ОСОБА_4 на рівні з позивачем, умисно вбив свого батька, тому в силу вимог ст.1224 ЦК України повинен бути усунутим від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 . Тому просить позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч.1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору сторони не подали.

Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду.

Позовна заява надійшла до суду 20 липня 2023 року.

Ухвалою від 03 серпня 2023 року позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначивши таку до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.30), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів.

Інтереси позивача представляв адвокат і в такому випадку за загальним правилом, яке закріплено в статті 221 ЦПК України суд звільнений від обов`язку з`ясовувати обізнаність учасників справи з їхніми правами та обов`язками та роз`яснювати їх. Зрештою, сторони не звертались до суду з проханням роз`яснити їхні права та обов`язки.

Ухвалою від 04 серпня 2023 року за клопотанням позивача ухвалено витребувати у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, і перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження.

Підготовче провадження закрито ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року. Справа призначена до судового розгляду по суті.

Під час судового розгляду даної справи судом досліджено матеріали даної цивільної справи, матеріали кримінального провадження (справа №6009/14-к, провадження №1-кп/463/461/15) про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1,2 ст.190, ч.1 ст.115 КК України та належним чином завірені матеріали спадкової справи №714/2015, після смерті ОСОБА_4 та належним чином завірену копію спадкової справи №326/2014, після смерті ОСОБА_5 .

Сторони мали можливість надавати суду пояснення та докази, якими підтверджуються їхні вимоги чи заперечення. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч. ч. 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Суд у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Узагальнена позиція сторін під час розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду.

Позиція суду.

Дослідивши матеріали справи та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.6), яка була матір`ю позивача ОСОБА_2 (а.с.5). Після її смерті позивач звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину як за заповітом так і за законом (а.с.7-7зв.).

Крім того, відповідач ОСОБА_3 звернувся до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабці ОСОБА_4 (а.с.43).

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8) та відповідно внуком померлої ОСОБА_4 , отже відповідач є спадкоємцем першої черги, за правом представлення після смерті своєї бабці ОСОБА_4 . Вказане також підтверджується листом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори позивачу №769/02-14 від 28.06.2023 (а.с.18).

Разом з тим, під час розгляду справи з`ясовано, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 вересня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року (а.с.9-12), встановлено, що « ОСОБА_3 12.08.2014 року в період часу з 15-00 год. до 15-30 год., перебуваючи в гостях у свого батька ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 , в ході побутового конфлікту, який переріс в бійку, умисно, з мотивів неприязних відносин, які раптово виникли внаслідок словесного конфлікту, з метою заподіяння останньому смерті, наніс своєму батькові ОСОБА_5 колото-різані удари предметом подібним до клинка ножа по тілу, а саме в ділянку голови, грудей та живота, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох проникаючих ран в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені, що супроводжувалося крововиливом в ліву плевральну порожнину і ускладнилося гемопневмотороксом; десятьох ран на голові лінійної форми та дугоподібної форми; трьох пошкоджень лінійної форми по зовнішній поверхні лівої легені; чотирнадцятьох ран лінійної форми на животі зліва (чотири із ран проникаючі), які згідно з висновком судово-медичної експертизи №667/2014 від 25.09.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого, який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці вчинення злочину. В подальшому, ОСОБА_3 , з метою укриття злочину імітував вчинення викрадення майна, а саме порушив обстановку в приміщенні квартири, де відбулось вбивство, після чого з місця вчинення злочину втік».

Даним вироком суду відповідача засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Отже, відповідача було засуджено за умисне вбивство свого батька.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , є сином ОСОБА_5 , та відповідно внуком ОСОБА_4 , та відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті останньої.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач ОСОБА_2 просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка є спадкоємцем батька відповідача ОСОБА_5 , якого позбавив життя відповідач.

Так, згідно із частиною першою статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

Оскільки діяння, зазначені у частині першій статті 1224 ЦК України є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені обвинувальним вироком суду або постановою про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування.

За наявності постановлених у кримінальному судочинстві вказаних судових рішень, які набрали законної сили, особа, яка умисно позбавила життя спадкодавця, не має права на спадкування в силу закону.

Підставою для усунення особи від права на спадкування за частиною першою статті 1224 ЦК України є наявність в її діях вини у формі умислу.

Відповідно до статті 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Статтею 24 КК України передбачено, що умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд при розгляду справи №161/88/19.

Відтак, згідно з вироком суду від 16 листопада 2015 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні умисного вбивства свого батька ОСОБА_5 , тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, який відповідно усвідомлював значення і суспільно небезпечний характер своїх дій та можливих наслідків. Отже в силу вимог ст.1224 ЦК України не має права на спадкування, так як вбив свого батька ОСОБА_5 , який був би спадкоємцем своєї матері ОСОБА_4 , що дає суду правові підстави для задоволення даного позову.

Щодо судових витрат.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., оскільки суд погоджується, з тим, що дійсно такі послуги були позивачу надані, долучені представником позивача відповідний платіжний документ та додаток до договору про надання правової допомоги є належними доказами розміру суми, яка заявлена до стягнення і тому, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача, що відповідає таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10,12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 1217,1223,1224,1261 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора Львівської області (м. Львів, вул. Зелена, 2 код ЄДРПОУ 02899401) про усунення від права на спадкування - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 073,60 грн. судового збору та 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду виготовлено 29.01.2024.

Суддя: Леньо С. І.