Провадження № 22-з/801/136/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Копаничук С. Г.
УХВАЛА

05 грудня 2024 рокуСправа № 127/17880/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копаничук С. Г.,

суддів: Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання - Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в м. Вінниці заяву головного державного виконавця третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Зирянова О. С. про роз`яснення постанови Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання незаконним утримання дитини на території України та повернення її до постійного місця проживання, -

встановив:

Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2023 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання незаконним утримання дитини на території України та повернення її за постійним місцем проживання, - задоволено частково. Визнано незаконним утримання ОСОБА_2 на території України малолітньої дитини ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Валбжих, Республіки Польща, та зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 до місця її постійного проживання у Республіці Польща. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2481 грн. судового збору.

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року касаційні скарги ОСОБА_2 ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 23 квітня 2023 року - без змін.

У листопаді 2024 року головний державний виконавець третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Зирянов О. С. подав заяву про роз`яснення постанови Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року. Зазначив, що на його думку незрозумілою є резолютивна частина постанови, зокрема, те, у який спосіб він має виконати судове рішення. При цьому посилається на положення ст. 64 ЗУ «Про виконавче провадження», якою врегульовано порядок виконання судового рішення про відібрання дитини. Просить роз`яснити вказану постанову від 24 квітня 2023 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 до місця її постійного проживання у Республіці Польща,а саме чи має виконати ОСОБА_2 дане зобов`язання особисто, як це передбачено ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», чи викладена резолютивна частина рішення передбачає такий спосіб його виконання, як відібрання дитини, передбачений ст. 64 ЗУ«Про виконавче провадження» із роз`ясненням адреси повернення ОСОБА_4 до місця її постійного проживання у Республіці Польща.

У зв`язку з цим, заявник вважає постанову Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року незрозумілою та такою, що підлягає роз`ясненню за правилами ст. 271 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.

Колегія суддів, перевіривши обґрунтованість заяви про роз`яснення судового рішення, вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

За змістом зазначеної норми процесуального права, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, роз`ясненню підлягає резолютивна частина рішення суду, якщо вона є незрозумілою і допускає варіанти її тлумачення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, тобто він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Зміст постанови Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року є чітким, зрозумілим, однозначним та не допускає подвійного трактування, викладений відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст. 374 ЦПК України.

За змістом ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 19 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей передбачено, що ніяке рішення, прийняте відповідно до цієї Конвенції, щодо повернення дитини, не розглядається як встановлення обставин будь-якого питання про піклування ,а зі змісту статей 3, 5, 12, 13 цієї Конвенції та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,судом у даній категорії справ не вирішуються питання про розлучення матері з дитиною.

Постановою суду було вирішено повернути ОСОБА_4 до місця її постійного проживання у Республіці Польща ,а обов`язок повернення дитини був покладений на ОСОБА_2 в зв`язку з тим,що саме вона її незаконно утримує .

Разом з тим,оскільки принциповим є саме повернення дитини до країни її постійного проживання (походження), за наявності згоди повернути дитину може й позивач ОСОБА_6 ,як батько. Законом не заборонено повернення дитини до країни постійного проживання (походження) як разом із матір`ю, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини і вимогам міжнародного права,так і разом із батьком, який має щодо дитини такі ж права,оскільки питання місця проживання дитини - з матір`ю чи з батьком компетентним судом республіки Польща не вирішено. При цьому, вимоги про відібрання дитини позивачем не заявлялись та відповідно апеляційним судом не розглядались.

Відтак, дитина має бути повернута за адресою попереднього її з матір`ю місця проживання у Республіці Польщі, дані про яке є в матеріалах справи або за місцем проживання її батька. Повернення дитини до країни походження має відбуватись у супроводі одного з батьків ,а відповідний обов`язок покладений рішенням на відповідачку, з якою фактично дитина проживає і яка утримує дитину в Україні, якими б не були власні мотиви її дій.

Рішення суду є чітким,зрозумілим,відповідає поставленим на вирішення суду позовним вимогам і подальшого роз`яснення не потребує.

Порушені державним виконавцем питання не підлягають вирішенню у порядку ст. 271 ЦПК України. Указані аргументи не свідчать про наявність підстав для роз`яснення судового рішення, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 271, 367, 368, 381, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви головного державного виконавця третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Зирянова О. С. про роз`яснення постанови Вінницького апеляційного суду від 24 квітня 2023 року, - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський