Справа №:755/6733/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про зменшення стягнення аліментів посилаючись на те, що 07.08. 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, актовий запис 1-БК № 139480. У шлюбі в народились дві дитини: син - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_5 . 29.09.2017 р. по заяві відповідача було отримано судовий наказ на стягнення з нього на користь Відповідача аліментів: на утримання двох синів, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. 03 серпня 2023 по заяві Відповідача було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_8 для примусового виконання судового наказу. 12.12. 2019 року цей шлюб було розірвано по заяві Відповідача. На даний час діти зареєстровані в нього та проживають частково зі ним та з їхньою матір`ю . Крім цього в позивача є ще син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В шлюбних відносинах з матерію ОСОБА_6 - ОСОБА_8. він ніколи не перебував. На його корить я теж сплачує аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.08.2022 року і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. 01.03. 2023 року по заяві ОСОБА_8 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_9 для примусового виконання судового рішення. 16.12. 2023 року між ним та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб. В них є син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.03.2024 р. по заяві ОСОБА_9 було отримано судовий на стягнення з нього на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 05.04. 2024 року по заяві ОСОБА_9 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_10 для примусового виконання судового наказу. Зараз позивач працюю на ТОВ «КБТЗ» де отримую заробітну плату в середньому 32 000,0 грн. на місяць. Будь-яких інших джерел заробітку я не маю. Транспортні засоби, нерухоме майно у нього відсутні. З огляду існуючи рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, а саме: на користь ОСОБА_11 1/8 частини всіх видів заробітку; на користь ОСОБА_3 1/3 частини всіх видів заробітку та на користь ОСОБА_9 частину заробітку.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

25.06.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом. З відзиву вбачається, що відповідач заперечує проти зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що позивач не завжди добросовісно відносився до свого обов`язку щодо сплати аліментів, станом на 27.03.2024 року існує заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 171 275, 24 грн. Станом на зараз позивач є працездатним, не хворіє, не перебуває на обліку в центрі зайнятості у пошуку роботи, обставини, такі як наявність дітей від інших шлюбів та мати похилого віку існували і на момент видачі судового наказу 29.09.2017 року. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що він здійснює догляд за своєю матір`ю похилого віку та допомагає матеріально. Проте, вважає цей факт хибним, та таким, що вводить суд в оману, оскільки їй достеменно відомо, що окрім пенсії вона працює та отримує дохід. В даному випадку позивач зловживає своїми правами та вводить суд в оману, намагається ухилитися від свого обов`язку щодо виплати аліментів. Позивачем не надано жодного доказу про зміну його матеріального стану або погіршення стану його здоров`я. За таких обставин просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2024 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано з Головного управління ДПС довідку про отримані позивачем доходи з 2017 року по червень 2024 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить суд зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_3 та стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на двох дітей.

В судовому засіданні представник відповідача заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстровану шлюбі, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу.

Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_1 від 27.12.2011 року та НОМЕР_2 від 05.11.2013 року. Батьками дітей зазначені : батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 .

Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/14613/17 від 29.09.2017 року з ОСОБА_1 , стягнуто на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 03.08.2023 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 755/14613/17.

Позивач є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2022 року по справі № 754/6668/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , 2004 року народження, в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.08.2022 року і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років.

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 01.03.2023 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 754/6668/22.

Крім цього, позивач є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 .

З 16.12.2023 року ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 .

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва № 754/3247/24 від 06.03.2024 року з ОСОБА_1 , стягнуто на користь ОСОБА_9 , аліменти на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.02.024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 05.04.2024 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 754/3247/24.

З довідки з місця роботи вбачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Київський бронетанковий завод» на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування БСМ та має дохід.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.

При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставини, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що у нього, він сплачує аліменти на двох дітей від інших шлюбів та на його утриманні перебуває мати похилого віку. Крім цього, в нього є заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 , яка утворилась внаслідок того, що вона звернула судовий наказ до виконання лише в 2023 році.

При вирішенні спору суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) відповідно до яких зменшення розміру аліментів можлива лише в разі доведення позивачем належними та допустимими доказами факту погіршення майнового стану платника аліментів, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що він має на утриманні інших дітей, не заслуговують на увагу, оскільки права однієї дитини не можуть порушуватися за рахунок іншої. Одночасно із цим слід зазначити, що станом на момент стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_3 утримання двох синів, позивач вже був батьком двох інших дітей.

З відповіді Головного управління ДПС України в м.Києві на виконання ухвали суду про витребування доказів вбачається, що позивач з січня 2017 року має постійний дохід, який за період до червня 2024 року постійно збільшувався.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а наявність інших дітей від інших шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів

Крім цього, посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває мати похилого віку не заслуговують на увагу, адже вказане не підтверджено належними та допустимими доказами.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 150, 180, 181, 192 СК України, ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 77-80, 88, 133, 141, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.08.2024 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місяця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місяця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.О.Яровенко