КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 листопада 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/1378/17

Головуючий у першій інстанції - Муранова-Лесів І.В.

Апеляційне провадження № 22-з/824/1539/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участі секретаря судового засідання - Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сєрової Олени Валеріївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожнього Олександра Сергійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію права власності та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сєрової Олени Валеріївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожнього Олександра Сергійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про витребування спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и в:

Постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задоволено частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожного О.С. індексний номер 34117960 від 02.03.2017 16:25:49 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку :04:003:0198, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожного О.С. індексний номер 34114900 від 02.03.2017 15:14:51 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 .

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року - змінено, виключивши з його мотивувальної частини висновки про пропуск третьою особою ОСОБА_5 строку звернення з позовом до суду.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 8 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1920 грн. (т. 10 а.с. 118-132).

08 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Хоруженко В.А. про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року (т. 10 а.с. 139-145).

В обґрунтування заяви зазначав, що постанова Київського апеляційного суду від 03.10.2024 року містить елементи як індикаційного, так і негаторного позову, що є юридично взаємовиключними, що створює невизначеність при виконанні рішення, оскільки незрозуміло/, чи повинно відбутися фактичне повернення майна (віндикація) або усунення перешкод у користуванні ним (негатрона вимога).

Зазначав, що рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника, передачі його стягувачу та складення відповідного акту. Разом з тим, в частині виселення відповідача зі спірного майна повинні проводитись інші виконавчі дії, на підставі виконавчого документа, який передбачає таке примусове виконання.

Відтак, просив роз`яснити: яким чином має виконуватися рішення суду в частині витребування житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 208) та земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 208), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , та виселення ОСОБА_1 з вказаного житлового будинку;

Чи є основою для виконання цього рішення віндикаційний механізм, який передбачає повернення майна з фактичного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , або ж застосовується негаторний механізм, який передбачає усунення перешкод у користування майном, що присуджено на користь ОСОБА_2 .

Чи є можливим одночасне виконання вимог про витребування майна та виселення ОСОБА_1 , оскільки ці вимоги є взаємовиключними з огляду на те, що віндикаційні чи негатроні позови мають різну правову природу (т. 10 а.с. 139-140).

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені на зазначені ними адреси та до Електронного кабінету в ЄСІТС, кожного окремо, тобто належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення заявника ОСОБА_1 , третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаних осіб до суду не надходили. Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Хорунженко В.А. подав письмову заяву в якій просив розглянути заяву про роз`яснення постанови за його відсутності. Представник ОСОБА_5 - адвокат Соболівський А.М. подав письмову заяву якій просив розглянути заяву про роз`яснення постанови за його відсутності (т. 10 а.с. 148-172).

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5 ст. 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (ч. 6 ст. 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21).

Відповідно до положень пункту 2 частини 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 суд виходив із того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Згідно з ч. 3 ст. 271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

З огляду на положення ч. 3 ст. 271 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

За змістом ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Виходячи з приписів вказаної норми, підстави для роз`яснення судового рішення існують тоді, коли постанова чи ухвала суду є незрозумілою, та без такого роз`яснення її тяжко виконати, оскільки, високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнюючи чи унеможливлюючи його виконання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові 14 червня 2018 року у справі № 800/507/17 (провадження № 11-263сап18).

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснено, що відповідно до ст. 221 ЦПК України (наразі ст. 271) роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

За змістом вищенаведеного, можна дійти висновку, судове рішення має бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неякісності резолютивної частини судового рішення.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 24 липня 2020 року у справі №128/2734/14 роз`яснив, що суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Отже, за змістом статті 271 ЦПК України та з урахуванням роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню, та розуміння яких викликає труднощі.

Колегія суддів звертає увагу, що резолютивна частина постанови, яку просив роз`яснити заявник, є чіткою і зрозумілою та не передбачає подвійного тлумачення, викладена відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ЦПК України

При цьому, в повноваження суду не входить надання роз`яснень з приводу порядку виконання постанови суду апеляційної інстанції.

Зазначені в заяві представника ОСОБА_1 - адвоката Хоруженко В.А. про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року обставини стосуються порядку виконання рішення, а не викладення судом змісту рішення у більш доступній, чіткій та конкретизованій формі, виключно в межах тих питань, які були предметом судового розгляду.

Тобто, в заяві про роз`яснення судового рішення ставиться питання щодо порядку та способу його виконання, що не може бути вирішено в порядку, передбаченому ст. 271 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожного О.С. індексний номер 34117960 від 02.03.2017 16:25:49 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку :04:003:0198, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Задорожного О.С. індексний номер 34114900 від 02.03.2017 15:14:51 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 .

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року - змінено, виключивши з його мотивувальної частини висновки про пропуск третьою особою ОСОБА_5 строку звернення з позовом до суду.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року - залишено без змін (т. 10 а.с. 118-132).

Відтак, ухваленим судовим рішенням апеляційної інстанції по суті позовних вимог визначено залишену без змін частину рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року.

Враховуючи, що постанова Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року не містить варіантів різного тлумачення резолютивної частини, викладена чітко, доступно і не є суперечливою, тому підстави для роз`яснення рішення в розумінні ст. 271 ЦПК України відсутні.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року, а відтак у задоволенні заяви про роз`яснення цієї ж постанови необхідно відмовити.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у випадку незгоди заявника з постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року, у тому числі, в частині її мотивування, заявник не позбавлений можливості оскаржити судове рішення в касаційному порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 271 ЦПК України про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст. 267, 271 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 08 листопада 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова