Справа № 172/1577/23
Провадження № 2/172/405/23
У Х В А Л А

29.01.2024 року суддя Васильківського районного суду Дніпропетровської області Битяк І.Г., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшла позовна заява АТ «КОМІНВЕСТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою від 08.09.2023 року провадження у справі відкрито.

Разом з поданням вказаного позову, АТ «КОМІНВЕСТБАНК» подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , оскільки сума боргу, з вимогою про стягнення якого звернувся позивач до суду, є значною, а тому забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії стосовно арештованого майна є співмірним та пропорційним. Можливість відчуження вищезгаданого нерухомого майна суттєво вплине на можливість виконання судового рішення. Крім цього, представником позивача подано заяву про приведення ухвали суду від 01.12.2023 року про забезпечення позову відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" з метою належного її виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту роз`яснень, викладених в пункті 1 постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» видно, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

У вказаній справі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду та невжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення прав позивача, а тому суд вважає доцільним задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Також суд зазначає, що статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначені вимоги до виконавчих документів, а відповідно до статті 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як ухвали у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 1 ст. 157 ЦПК України). При цьому, суд зауважує, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою, де сторонами виступають позивач та відповідач, стягувачем і боржником є юридичні та фізичні особи на стадії виконання рішення суду за результатами розгляду справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про забезпечення позову з урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В

1. Заяву позивача Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (, адреса: вул. Гойди, 10, м. Ужгород, Закарпатська область) про забезпечення позову задовольнити.

2. Накласти арешт на майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16 травня 2000 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), а саме:

- нежитлове приміщення (реєстраційний номер майна № 000) за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартира (реєстраційний номер майна № 000), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

3. Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну еєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно (за виключенням реєстрації арешту, накладеного судом для забезпечення :озову/виконання рішення), скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, несення змін до записів Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна.

4. Заборонити ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії, які можуть знищити та/або зменшити вартість належного їй майна.

5. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

6. Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

7. Копію ухвали направити позивачу для звернення до державного реєстратора.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Битяк