Номер провадження 2/756/5474/24
УХВАЛА

про закриття провадження

06 грудня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Малуєвої С.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Києві в режимі відеоконференції клопотання представника відповідача Малуєвої Світлани Олександрівни про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до Київської міської військової адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права на надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтня 2024 року позивач ОСОБА_3 , через свого представника - адвоката Чесакової М.С., за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд», звернулася до суду з позовом, в якому просить: скасувати розпорядження Київської міської військової адміністрації № 428 від 15 травня 2024 року «Про затвердження рішень Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російською Федерації проти України від 10 травня 2024 року» в частині якою затверджено рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України від 10 травня 2024 року № 52, яким відмовлено ОСОБА_3 в наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, що розміщується за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до п.2 ч.6 ст.6 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» у зв`язку з виявленням недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; визнати за ОСОБА_3 право на надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а саме, за знищений об`єкт нерухомого майна житловий будинок з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями, загальною площею 257,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, за адресою АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 18 листопада 2024 року.

За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 04 листопада 2024 року розгляд справи призначено в режимі відеоконференції.

Від представника відповідача Малуєвої С.О. 05 листопада 2024 року надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування поданої заяви представник зазначає, що справа не підлягає розгляду в поряду цивільного судочинства. В оскаржуваному розпорядженні зазначений порядок його оскарження до Київського окружного адміністративного суду, відповідач є суб`єктом владних повноважень, посилаючись на положення ст.19 КАС вважає даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Від представника позивача 13 листопада 2024 року надійшли письмові заперечення проти клопотання представника відповідача. В яких зазначає, що оскарження розпорядження Київської військової адміністрації за №428 від 15 травня 2024 року в адміністративному порядку не відновить порушене право позивача. Вважає, що з метою ефективного захисту та уникнення необхідності знову звертатися до суду, вважає заявлені вимоги про визнання за позивачем право на надання компенсація за знищений об`єкт нерухомо майна має бути розглянутий за правилами виключної підсудності районним судом в порядку цивільного судочинства.

В підготовчому судовому засіданні 06 грудня 2024 року представник відповідача підтримала клопотання про залишення без розгляду позову.

Представник позивача заперечувала протии задоволення, з мотивів викладених у письмовому запереченні.

Суд дослідивши клопотання, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що клопотання про залишення без розгляду позову задоволенню не підлягає, а провадження у справі слід закрити, з огляду на наступне.

Судовий захист є одним з найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на предмет заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, спір стосується правомірності прийняття Київської міської військової адміністрації розпорядження № 428 від 15 травня 2024 року, яким затверджено рішень Комісії з розгляду питання щодо надання компенсації за знищені об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_3 право на компенсацію.

Право на отримання компенсаційних виплат за знищений об`єкт є похідним від вирішення питання правомірності рішення Комісії про відмову у її виплаті. Отже, спір виник з приводу оскарження індивідуального рішення прийнятого суб`єктом публічно-правових відносин.

Окрім того, як встановлено з тексту оскаржуваного розпорядження у пункті 6, позивачу роз`яснено порядок його оскарження до Київського окружного адміністративного суду.

За предметом та можливими правовими наслідками цей потенційний спір може існувати у сфері публічно-правових відносин, а отже, підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні.

Клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову не підлягає задоволенню, оскільки положення ст.257 ЦПК України не містять правових підстав для залишення позову без розгляду через те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Дані вимоги передбачені положенням п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідно положення п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки судом з`ясовано, що спір виник з приводу вимог, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, тому є підстави для закриття провадження по справі, на підставі положення п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд вважає, що спір, що виник, є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

З урахуванням наведеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому позивач не позбавлений права звернутися до відповідного адміністративного суду за вирішенням спору в порядку адміністративного судочинства.

На виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України закриваючи провадження у справі з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті255 цього Кодексу, суд роз`ясняє заявнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 258, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику відповідача Малуєвій Світлані Олександрівні в задоволенні клопотання про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 .

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської військової адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права на надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.

Суд роз`ясняє ОСОБА_3 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції Київського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення.

Учаснику справи, якому повна ухвала не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 грудня 2024 року.

Суддя І.С. Шролик