ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/795/24 Справа № 204/2955/21 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Володимировича

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа: Комунальне підприємство «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що у травні 2019 року він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,10 га, кадастровий номер :01:013:0241, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради, Дніпровського району Дніпропетровської області.

За результатами розгляду його заяви ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області листом №31-4-0.332-156/60-19 від 07 червня 2019 року відмовив йому у задоволенні заяви, а додатки повернув, з тих підстав, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі №175/312/17 нібито встановлено юридичний факт, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0241, знаходиться в межах населеного пункту с. Дороге Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, та відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільська рада передає таку земельну ділянку у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З такою відмовою відповідача не погодився та звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, за наслідками розгляду якого, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 160/6007/19 за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вирішенні заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2019 року №31-425/0/93-19 та зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути таку заяву.

На виконання рішення суду, ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області видало наказ №4-4911/15-19-сг від 18 грудня 2019 року, яким йому відмовлено у затвердженні розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з тих підстав, що зазначена земельна ділянка площею 0,10 га є частиною земельної ділянки площею 4.0 га,та знаходиться в постійному користуванні КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова.

У зв`язку з чим, він повторно у квітні 2020 року звернувся з адміністративним позовом до суду та просив скасувати наказ від 18 грудня 2019 року №4-4911/15-19-сг та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №160/4562/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року у справі №160/4562/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У грудні 2020 року він втретє звернувся до відповідача з аналогічною заявою про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність.

За результатами розгляду його заяви, ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області видало наказ №1616-УБД від 21 грудня 2020 року про відмову йому у затвердженні проекту на тій підставі, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2020 року у справі №160/4562/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, вирішення даного питання можливо після розгляду цієї справи в апеляційному порядку.

Зазначає, що такі дії відповідача перешкоджають у вирішенні його питання та створюють нові перешкоди у зв`язку з чим просив суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокаластру у Дніпропетровській області №1616-УБД від 21 грудня 2020 року щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:013:0241 та зобов`язати ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:013:0241.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, внаслідок безпідставності заявлених позовних вимог та недоведеністі позивачем належними та допустимими доказами порушення його прав.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Скиба В.В. звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не дослідив всі наявні докази у справі та не звернув уваги на те, що земельна ділянка є державною власністю, позивачем вчинені всі визначені земельним законодавством дії, спрямовані на отримання земельної ділянки у власність, які були послідовними, з дотриманням вимог законодавства щодо виготовлення проекту землеустрою й жодних претензій у ГУ Держгеокадастру до проекту землеустрою, не має.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з заявою щодо затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність площею 0,10 га, кадастровий номер :01:013:0241, для індивідуального садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради, Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

Листом №31-4-0.332-156/60-19 від 07 червня 2019 року ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянуто та відмовлено у задоволенні заяви, а додатки повернуті на тій підставі, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі №175/312/17 встановлено юридичний факт, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:013:0241 знаходиться в межах населеного пункту с. Дороге Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, та відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільська рада передає таку земельну ділянку у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

12 вересня 2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено рішення у справі №160/6007/19, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вирішенні заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2019 року №31-425/0/93-19 про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації та зобов`язано ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 травня 2019 року та прийняти рішення за результатами розгляду заяви у встановленому порядку з урахуванням висновків суду у цій справі.

На час подання даного позову, ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області виконано частково рішення суду, а саме в частині дотримання форми (винесено наказ).

Надалі наказом №4-4911/15-19-сг від 18 грудня 2019 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №160/6007/19 відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га (кадастровий номер :01:013:0241), за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, оскільки зазначена земельна ділянка є частиною земельної ділянки площею 4.0 га, що знаходиться в постійному користуванні КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова.

09 вересня 2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/4562/20 ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 у позові, оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі №2-175/312/17-ц встановлено факт про те, що земельна ділянка, на яку претендує позивач знаходиться в постійному користуванні третьої особи КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова.

22 грудня 2020 року Третім апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 втретє звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з приводу вирішення питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність площею 0,10 га, кадастровий номер :01:013:0241 для індивідуального садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради, Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

За результатами розгляду його заяви, ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області видало наказ №1616-УБД від 21 грудня 2020 року про відмову йому у затвердженні проекту на тій підставі, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2020 року у справі №160/4562/20 у задоволенні його позову було відмовлено, та вказано, що вирішення даного питання можливо лише після розгляду цієї справи в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі №160/3679/21 провадження у справі закрито на тій підставі, що суд вбачає спір про право.

Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (надалі Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

За приписами частини десятої вказаної статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

За змістом частин першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року у справі № 175/312/17 визнано незаконним та скасовано державний акт Б №009254 на право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0 га, наданого Дніпропетровською районною радою під індивідуальну забудову Обласній лікарні ім. І.І.Мечникова, який зареєстровано 18 травня 1992 року в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 473. Скасовано реєстрацію від 18 травня 1992 року в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 473 державного акту Б №009254 на право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0 га, наданого Дніпропетровською районною радою під індивідуальну забудову Обласній лікарні ім. І.І. Мечникова. Зобов`язано Управління Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області внести зміни до державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, щодо припинення постійного користування земельною ділянкою площею 4 га Комунальним закладом «Обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова».

У період часу набрання законної сили вказаним судовим рішенням, позивач у даній справі отримав дозвіл Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Новолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та виготовили проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Проте, постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі №175/312/17 рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року було скасовано. Вказане судове рішення не оскаржено та набрало законної сили.

Окрім того, як судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, на яку претендує позивач, входить до складу земельної ділянки площею 4,0 га, на яку був виданий державний акт на право постійного користування землею серія Б № року, реєстраційний номер №473, відповідно, земельні ділянки знаходяться в постійному користуванні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова».

Разом з цим, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року встановлено, що земельна ділянка, на яку претендує позивач на території Новоолександрівської сільської ради кадастровий номер: :01:013:0241, входить до складу земельної ділянки площею 0,4 га, на яку КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова» видано державний акт на право користування землею серія Б №009254 від 1992 року».

Отже, спірні земельні ділянки знаходяться на праві постійного користування КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова», а право власності на спірну земельну ділянку позивач не набув.

В період часу з 1992 року по 2001 рік Новоолександрівська сільська рада народних депутатів прийняла рішення про виділення 24 земельні ділянки, співробітникам обласної клінічної лікарні іменем ОСОБА_2 під індивідуальну забудову площею по 0,10 га (загальною площею 2,4 га).

З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується колегія суддів про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вимогу про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області позивач не обґрунтовує самостійним підставами та не зазначає, яким чином цей наказ порушує його права, а отже без встановлення факту неправомірності дій відповідача у його видачі підстави для задоволення цієї вимоги відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області безпідставно відмовляє йому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, колегія суддів вважає безпідставними та недоведеними.

Щодо зобов`язання ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровський області видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, колегія суддів звертає увагу, що суд позбавлений можливості втручатися у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.Разом з тим, зобов`язання прийняти рішення щодо затвердження проекту землеустрою, може бути визнано належним, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права органу місцевого самоврядування діяти на власний розсуд.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Володимировича- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю. Лопатіна