Справа № 212/7102/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

05 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., розглянувши у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що не прийняла спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що не прийняла спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . У подружжя є четверо дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . За життя ОСОБА_4 належала земельна ділянка, площею 8,56 га, розташована на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:000:0062. 12 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Донченко В.Л. 05 квітня 2024 року позивач звернулась до нотаріуса з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину, проте, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Підставою для відмови стало те, що сини померлого, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 подали заяви про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк на користь дружини померлого. Однак, сини померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які мають зареєстроване місце проживання разом із померлим ОСОБА_4 також є спадкоємцями померлого. Позивач зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою реєстрації з серпня 2021 року по даний момент не проживають, виїхали на постійне проживання до іншої країни, будь-які особисті речі, належні їм, у вказаному помешканні відсутні. На сьогоднішній день позивач не має змоги оформити своє право на спадщину належним чином через вищевказані обставини, через що змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Штефан Д.Ю. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про місце та час розгляду справи.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно положень ч.2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2685.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено 31.07.1982 року, що підтверджується копією свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 31 липня 1982 року, виданим Жовтневим відділом РАЦС м. Кривого Рогу.

У подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі народилось четверо дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 .

За життя ОСОБА_4 належала земельна ділянка, площею 8,56 га, розташована на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:000:0062, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 144192 від 25 листопада 2008 року.

Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 68508114 від 12.02.2022 року, 12 лютого 2022 року, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Донченко В.Л. звернулась його дружина, ОСОБА_1 та було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 11/2022.

Як вбачається з досліджених матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 . 12.02.2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 подано заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 171/03-вих, виданої 22 березня 2022 року відділом реєстрації місця проживання виконкому Покровської районної у місті ради, станом на 18 грудня 2021 року разом із померлим ОСОБА_4 були зареєстровані його дружина ОСОБА_1 та сини ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6

05 квітня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченком В.Л. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з приводу видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на цілу земельну ділянку площею 8,56 га, розташована на території Михайлівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:000:0062, що за життя належала її чоловіку.

Відповідно до акту про непроживання, складеного 20 березня 2024 року, за підписом сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та керуючої справами ОСББ «Заріччя 7-19» ОСОБА_9 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , за вказаною адресою з серпня 2021 року по даний момент не проживають, виїхали на постійне проживання до іншої країни, будь-які особисті речі, належні їм, у вказаному помешканні відсутні.

Факт проживання за кордоном відповідачів підтверджується з копії паспорта громадянина України для виїду за кордон ОСОБА_3 , в якому міститься відмітка про перетин кордону на виїзд від 19.07.2021 року, а також копії паспорта громадянина України для виїду за кордон ОСОБА_2 , в якому міститься відмітка про перетин кордону на в`їзд до Литовської республіки від 08.11.2021 року, а також з посвідки про право постійного проживання у вказаній країні, терміном дії до 19.09.2024 року.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд роз`яснив, Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У цій же постанові у п. 21 визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з тим, суд вважає, що відповідачі не є такими, що прийняли спадщину в розумінні статті 1268 ЦК України, виходячи з наступного.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2,3Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, реєстрація спадкоємців за місцем проживання спадкодавця не може бути беззаперечним доказом того, що вони проживали зі спадкоємцем.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хоч і зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , проте постійно з 2021 року проживають за кордоном, таким чином постійно не проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, та не є такими, що прийняли спадщину.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 204/2707/19, постанова від 28 квітня 2021 р., якою скасував рішення судів та відмовив у задоволенні позовних вимог спадкоємця, який доводив, що прийняв спадщину за фактом реєстрації разом із спадкодавцем за однією адресою.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та того, що в даний час позивач у позасудовому порядку не може оформити право на спадщину, є єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.259,263,265,273,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що не прийняла спадщини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що не прийняв спадщину після смерті його батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що не прийняв спадщину після його батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2024 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт