Справа № 199/530/24
УХВАЛА

23.01.2024 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Подорець О.Б., розглянувши заяву адвоката Бєликова В.І. представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли на розгляд матеріали вищезазначеної позовної заяви.

Одночасно із позовною заявою, представником позивача адвокатом Бєликовим В.І. до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій ставиться питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 , що було набуте у шлюбі з ОСОБА_1 , у тому числі на грошові кошти, які обліковуються на банківському рахунку фізичної особи та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у АТ КБ «Приватбанк», заборонити укладати усі види угод, пов`язані з відчуженням вищезазначеного рухомого та нерухомого майна.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 (справа №6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: розірвати шлюб між сторонами; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 транспортний засіб Opel Corsa, 2021 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; визнати за кожним з подружжя право власності на частину зазначеного транспортного засобу; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 кошти, які обліковуються на банківському рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та визнати за кожним з подружжя право власності на частину цих коштів.

При цьому, у заяві про забезпечення позову ставиться питання про накладення арешту на частину рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 , що було набуте у шлюбі з ОСОБА_1 , у тому числі на грошові кошти, які обліковуються на банківському рахунку фізичної особи та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у АТ КБ «Приватбанк», заборонити укладати усі види угод, пов`язані з відчуженням вищезазначеного рухомого та нерухомого майна.

Заява про забезпечення позову не містить жодного обґрунтування яким чином невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, самі лише твердження позивача про потенційну неможливість чи утруднення виконання судового рішення, не є достатніми підставами для задоволення заяви про забезпечення позову.

Окрім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_2 вчиняються дії щодо відчуження спільного майна.

Також, суд звертає увагу, що згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

При цьому, із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що спірний транспортний засіб, який є предметом позову, зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 .

За положеннями частини 1 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на яке саме майно позивач просить накласти арешт, де це майно знаходиться, на яких рахунках, в якій сумі та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Водночас, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на на частину рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 , що було набуте у шлюбі з ОСОБА_1 , у тому числі на грошові кошти, які обліковуються на банківському рахунку фізичної особи та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у АТ КБ «Приватбанк», заборонити укладати усі види угод, пов`язані з відчуженням вищезазначеного рухомого та нерухомого майна, позивачем не надано доказів, які б підтверджували відомості про майно, окрім спірного транспортного засобу, та рахунки, суму грошових коштів, на які вона просить накласти арешт.

За встановлених обставин, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 151-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Бєликова В.І. представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Б.Подорець