Справа №: 148/2365/24
Провадження № 2/148/861/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ВУСО" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - Страховик) і ОСОБА_2 , (надалі - Страхувальник) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200642206 від 17.07.2020 року (далі - Поліс). Згідно з умовами даного Договору Страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_1 .

26.10.2020 в смт. Стрижавка, Вінницької області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi L 200, д.р.н. НОМЕР_2 та автомобіля Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 26.10.2020 року є беззаперечною, між його протиправними діями та завданою шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок, враховуючи, що закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто підлягає застосуванню виключно наявності вини особи в скоєнні ДТП.

09.11.2020 року потерпіла особа звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Ремонтної калькуляції № 2072759 від 17.11.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi L200, д.р.н. НОМЕР_2 складає 56 595,02 грн. (З урахуванням ПДВ). Вартість робіт - 4737,60 грн.; Вартість запчастин з врахуванням зносу - 12633,41 грн. (без врахування зносу 42111,37 грн.); Вартість матеріалів фарбування - 9746,05 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Mitsubishi L200, д.р.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 27117,06 грн. (З урахуванням ПДВ). Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок потерпілої особи, то у відповідності до абзацу 2 ст. 36.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із розміру матеріального збитку було також вирахувано ПДВ. Відповідно до умов Полісу ЕР 200642206 від 17.07.2020 року ліміт відповідальності Страховика за завдану майну шкоду становить 130 000,00 грн., франшиза - 2500,00 грн. Відповідно до ст. 12 Закону, страхове відшкодування зменшене на суму франшизи та становить 20097,55 грн.

У відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 09.11.2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 20097,55 грн., що підтверджується страховим актом № 2072759-1 від 24.11.2020 року та платіжним дорученням № 34772 від 24.11.2020 року.

Факт залишення місце ДТП, ОСОБА_1 підтверджується Постановою Вінницького районного суду Вінницької області по справі № 128/2996/20 від 16.03.2021 року.

Відповідачем було частково відшкодовано завдану шкоду у розмірі 6095,00 грн., що підтверджується довідкою про надходження коштів № 4260/2024/вих від 17.09.2024 на ПрАТ «СК «ВУСО».

З посиланням на абзац «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що відповідач залишив місце ДТП, а тому зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 14002,55 гривень. На даний час відповідач не відшкодував завданих збитків, що є порушенням прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим останній вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача завданні збитки в порядку регресу в розмірі 14002,55 грн та витрати зі сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.

У судове засідання представниця позивача за дорученням ОСОБА_3 не прибула будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. 13.11.2024 через систему «Електронний суд» від останньої надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Судом установлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_2 , було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200642206 від 17.07.2020 року. Згідно з умовами даного Договору Страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_1 .(а.с. 12-13)

26.10.2020 року о 13 год. 15 хв., в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП, до якого був причетний. Вина відповідача у скоєнні вказаної ДТП підтверджується постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2021, справа № 128/2996/20 (а.с.27)

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_4 та яка звернувся до Страхової компанії «ВУСО» з заявою про отримання відшкодування шкоди від 09.11.2020 року. (а.с.16-17)

Відповідно до Ремонтної калькуляції № 2072759 від 17.11.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi L200, д.р.н. НОМЕР_2 складає 56 595,02 грн. (З урахуванням ПДВ) Вартість робіт - 4737,60 грн.; Вартість запчастин з врахуванням зносу - 12633,41 грн. (без врахування зносу 42111,37грн.); Вартість матеріалів фарбування - 9 746,05 грн.

Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 27117,06 грн. (з урахуванням ПДВ) (а.с.18-22)

Крім того встановлено, що відповідно до умов Полісу ЕР 200642206 від 17.07.2020 року ліміт відповідальності Страховика за завдану майну шкоду становить 130000,00 грн., франшиза - 2500,00 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону страхове відшкодування зменшене на суму франшизи. Тому вартість страхового відшкодування становить 20097,55 грн.

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 09.11.2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 20097,55 грн., що підтверджується страховим актом № 2072759-1 від 24.11.2020 року та платіжним дорученням № 34772 від 24.11.2020 року.(а.с. 33)

Відповідачем було частково відшкодовано завдану шкоду у розмірі 6095,00 грн., що підтверджується довідкою про надходження коштів № 4260/2024/вих від 17.09.2024 р. на ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с. 34)

Таким чином сума, що підлягає стягненню на користь Позивача з Відповідача становить 14002,55 грн. Матеріали справи не містять відомостей щодо відшкодування відповідачем зазначеної суми позивачу.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п.2,3 ч.1 ст.980 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст.990 ЦК України).

З метою визначення розміру збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило огляд ТЗ, про що складено акт огляду транспортного засобу від 11.11.2000.(а.с. 14-15)

Згідно ремонтної калькуляції № 2072759 від 17.11.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi L200, д.р.н. НОМЕР_2 складає 56595,02 грн. (з урахуванням ПДВ) Вартість робіт - 4737,60 грн.; Вартість запчастин з врахуванням зносу - 12633,41 грн. ( без врахування зносу 42111,37грн.); Вартість матеріалів фарбування - 9746,05 грн.

Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 27117,06 грн. (з урахуванням ПДВ)

Відповідно до статті 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору.

Розмір франшизи встановлюється за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого здійснюється відшкодування, та в даному випадку становить 2500 гривень.

Пунктом 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

ПрАТ «СК «ВУСО» визнала вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 20097,55 грн гривень.

Відповідачем було частково відшкодовано завдану шкоду у розмірі 6095,00 грн., що підтверджується довідкою про надходження коштів № 4260/2024/вих. від 17.09.2024 на ПрАТ «СК «ВУСО». Таким чином сума, що підлягає стягненню на користь Позивача з Відповідача становить 14002,55 грн. Доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

.Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до абз. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільного залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціїї або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу або призначені медичним працівником).

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2021, справа № 128/2996/20 встановлено, що відповідач ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, будучи причетним до останньої.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на регресі - праві відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду.

При цьому, станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати відповідачем суду не надано.

Доказів в спростування позиції позивача та наданих ним доказів відповідачем суду також не надано.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.76, ч. 1,2ст.77, ч. 1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, аналізуючи викладене вище, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи пасивну поведінку відповідача, яка полягала у ненаданні відзиву та неявці у судові засідання, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд вважає позовні вимоги позивача, у заявлених ним межах, обґрунтованими та підлягаючими до задоволення.

Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 3028,00 гривні сплаченого судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 56966 від 26.09.2024 (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ВУСО" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ВУСО" (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Голосіївська 17, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31650052) (р/р НОМЕР_4 в AT «Ощадбанк» МФО 322669 ) завдані збитки в порядку регресу в розмірі 14002,55 грн. та 3028,00 грн. у рахунок відшкодування судових витрат у розмірі сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Дамчук