КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 758/2147/24 Головуючий у 1 інстанції: Будзан Л.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В. , Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року у справі № 758/6364/21 на користь позивачки, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1 309 грн до 3500 грн щомісяця, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року по справі №758/6364/21 з відповідача на її користь, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1309 грн щомісячно.

Позивачка зазначала, що її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини через підвищення цін на продукти та одяг, відвідування секцій, а також підвищення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Також, позивачка наводила правові підстави для зміни розміру аліментів, посилаючись на ст.192 СК України, яка передбачає можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів.

Вважає, що сума стягнутих рішенням суду аліментів є недостатньою для утримання дитини відповідного віку, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що до позовної заяви були долучені відповіді на запит №189809219 від 29.01.2024 року та

№189809176 від 29.01.2024 року.

З даних, наданих Державною податковою службою України у відповідь на запит державного виконавця вбачається, що відповідач отримав наступний дохід:

- за 1 квартал 2023 року відповідач отримав дохід в сумі 32 908,68 грн.

- за 2 квартал 2023 року відповідач отримав дохід в сумі 21 396,77 грн.

- за 3 квартал 2023 року відповідач отримав дохід в сумі 86 017, 70 грн.

Більше того, відповідач на сьогодні продовжує отримувати стабільний дохід, його фінансове становище покращилося у порівнянні з тим, що у нього було на момент прийняття рішення про стягнення аліментів.

Таким чином, підтвердженням фінансової спроможності відповідача надавати більшу матеріальну допомогу на утримання своєї доньки є той факт, що від 2023 року відповідач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач є здоровою та працездатною особою, проходить службу у Збройних Силах України і має стабільний дохід.

Крім того, відповідачем не спростовано твердження про його спроможність надавати дитині утримання в більшому розмірі.

Зважаючи на фінансову спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки у більшому розмірі ніж встановлений судом, необхідно змінити розмір аліментів, збільшивши їх. Докази, що підтверджують ці обставини, наявні в матеріалах справи.

Вважає, що аліменти у розмірі 1 309 гривень не відповідають розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Вказує, що отриманого нею доходу є недостатньо для повноцінного розвитку дитини, оскільки з отриманого доходу у вигляді заробітної плати ОСОБА_1 змушена купувати продукти харчування, сплачувати комунальні послуги, одяг, ліки, оплачувати вартість гуртків та навчання дитини, та інші витрати.

З огляду на це, неповнолітня донька перебуваючи лише на утриманні позивачки потребує матеріальної допомоги у її утриманні у розмірі більшому, ніж встановлений судом.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що пред`являючи позов про зміну розміру аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачка не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені в позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від 14 лютого 2014 року. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №71.

На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у

м. Києві, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 24.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 2043. Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року по справі №758/6364/21 вирішено стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 309 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 11 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання малолітньої дитини.

Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно до законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку зі станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Частинами 1-3 статті 181 СК України визначено наступне:

1. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, статтею 184 СК України - визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є граничною межею, нижче якої розмір аліментів не може визначатися, а присудження аліментів у такому розмірі є крайнім заходом, який має враховувати матеріальне становище батьків і дитини, а також їхній стан здоров`я.

Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я кого із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній грошовій сумі та навпаки). Отже у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції не звернув уваги на наступні обставини.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року по справі №758/6364/21 вирішено стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 309 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 11 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили.

Так, від 2023 року ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та згідно відповіді на запит №189809219 від 29.01.2024 року, наданої ДПС України, яка долучена до позовної заяви, отримав за 1 квартал 2023 року дохід у розмірі 32 908 грн 68 коп., за 2 квартал 2023 року - 21 396 грн 77 коп та за 3 квартал 2023 року - 86 017 грн 70 коп. (а.с.19-20)

Виходячи з наведеного, оскільки відповідач має фінансову спроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це встановлено рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року, а визначений судом розмір є надто малим і не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, то колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Аналіз наведеного дозволяє зробити висновок, що аліменти у новому розмірі (у разі їх збільшення чи зменшення) мають стягуватися з дня набрання рішення законної сили, а не з дня пред`явлення позову до суду, як просила позивачка.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з цим позовом, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 168 гривень за подання до суду позовної заяви та 1 752 грн за подання апеляційної скарги.

Заст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Подільського районного суду

м. Києва від 22 червня 2022 року у справі №758/6364/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Також, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2 920 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Подільського районного суду

м. Києва від 22 червня 2022 року у справі №758/6364/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 168 гривень та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 752 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: