Житомирський апеляційний суд
Категорія 55 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/13705/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 листопада 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області). Просив стягнути з відповідача в порядку спадкування за заповітом недоотримане за життя його дідом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року в справі №240/1541/21 відповідно до розрахунку відповідача в сумі 117 997,16 грн.

Позов обґрунтований тим, що він є онуком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В справі №240/1541/21 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року задоволений позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задоволений. Визнана протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Житомирській області, яка призвела до не нарахування та невиплати діду ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити з 17 липня 2018 року нарахування та виплату діду ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно. Рішення набрало законної сили і підлягало виконанню. Відповідно до повідомлення відповідача, на виконання вказаного рішення суду відповідачем із 17 липня 2018 року діду проводилося нарахування та виплата підвищення до пенсії. Як свідчить розрахунок суми, що підлягає виплаті за період із 17 липня 2018 року по 30 квітня 2021 року діду було нараховано 246 686,78 грн, виплачено за вказаний період 128 689,62 грн, а сума невиплаченого підвищення до пенсії становить 117 997,16 грн. Після смерті діда він, як єдиний спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, оскільки вчасно подав заяву про прийняття спадщини за заповітом до Овруцької державної нотаріальної контори. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року в справі №240/1541/21 задоволена його заява про заміну сторони у виконавчому провадженні, - замінено стягувача ОСОБА_2 на нього ( ОСОБА_1 ), як правонаступника. На його звернення до ГУ ПФУ в Житомирській області про надання інформації про суму нарахованих діду коштів відповідно до рішення суду та виплату йому ( ОСОБА_1 ) вказаних коштів, як спадкоємцю за заповітом, відповідач повідомив про суму заборгованості, але за відсутності фінансування провести виплату вказаної заборгованості відповідач не може. Відповідач не заперечує про заборгованість недоотриманих коштів дідом ОСОБА_2 за рішенням суду в сумі 117 997,16 грн за період із 17 липня 2018 року по 30 квітня 2021 року. У зв`язку з відмовою виплатити йому вказані кошти, він вимушений звертатися до суду з цим позовом.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 29 листопада 2023 року позов задоволений. Стягнуто з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь ОСОБА_1 недоодержане за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підвищення до пенсії в сумі 117 997,16 грн. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ ПФУ в Житомирській області подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що відносно ОСОБА_2 , як первісного позивача в справі, органом пенсійного фонду здійснений перерахунок пенсії на суму 117 997,16 грн. Право на фактичне отримання відповідної суми перейшло в порядку цивільного та адміністративно процесуального правонаступництва до ОСОБА_1 . Доказом вказаного слугує ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року, якою замінено сторону виконавчого провадження в справі №240/1541/21, а саме стягувача ОСОБА_2 замінено його правонаступником ОСОБА_1 . Вимога про виплату грошової суми повинна розглядатися в розрізі продовження виконання рішення суду, як частини судового процесу. Повторне звернення з позовними вимогами про виплату заборгованої суми не узгоджується з вимогами законодавства. Повторне задоволення позовних вимог про виплату заборгованої суми може призвести до подвійного стягнення на користь ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що суд зробив правильний висновок про те, що він, як спадкоємець за заповітом померлого ОСОБА_2 , має законне право отримати нараховану доплату пенсії, яка належала його діду та залишилася недоотриманою у зв`язку з смертю останнього. Суд обґрунтовано погодився з його доводами про належність нарахованих за життя діда грошових сум до спадщини, прийняття якої здійснено ним, як спадкоємцем за заповітом, що є підставою для стягнення нарахованої суми в розмірі 117 997,16 грн на його користь. Вважає, що посилання відповідача на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року, якою замінено сторону виконавчого провадження, є безпідставним. Вказана обставина не свідчить про повторне задоволення позову, оскільки доказів про виплату йому недоотриманої суми відповідач не надав. Також не надано доказів про подання ним аналогічного позову до відповідача про стягнення коштів.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бондарчук Г.Ф. апеляційну скаргу не визнала та просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому пояснила, що хоча замінена сторона виконавчого провадження, але рішення у справі №240/1541/21 не виконано, що і стало підставою цього позову, а тому про подвійне стягнення не йдеться.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області спрямувало заяву про розгляд справи без участі його представника. Одночасно у заяві просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опублікований офіційно або внесений до Реєстру.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року в справі №240/1541/21 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 із 17 липня 2018 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, із 17 липня 2018 року. Рішення набрало законної сили 30 березня 2021 року.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 31 січня 2022 року серії НОМЕР_1 (а.с.4).

ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Овруцької державної нотаріальної контори від 10 лютого 2023 року та копією заповіту від 31 березня 2020 року, складеного ОСОБА_2 (а.с.9-10). Заповідано все майно та майнові права.

Листом від 25 серпня 2023 року №29360-28559/Н-02/8-0600/23 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Разом із цим констатовано, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду в справі №240/1541/21 виконано в повному обсязі, а питання виплати заборгованості, нарахованої на виконання зазначеного вище рішення суду, може бути вирішено у разі заміни сторони стягувача (а.с.11).

Із розрахунку суми, що підлягає виплаті за пенсійною справою ОСОБА_2 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року в справі №240/1541/21, нараховані кошти (сума доплати) за період із 17 липня 2018 року по 30 квітня 2021 року на загальну суму 117 997,16 грн, яка становить різницю між сумами призначеної (246 686,78 грн) та виплаченої (128 689,62 грн) за цей період пенсії (а.с.12).

У справі №240/1541/21 ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року, яка набрала законної сили 19 вересня 2023 року, заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволена. Замінено сторону у виконавчому провадженні при виконанні виконавчого листа №13737/2021, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, з ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України), крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 ЦК України (ст.1219 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Отже, ЦК України не визначено строку, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на пенсії. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми пенсії передаються членам сім`ї спадкодавця.

Відповідно до частини першої ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 14 лютого 2022 року в справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст.1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю:

а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст.1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст.1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст.1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст.1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст.1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст.1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша ст.18 ЦПК України).

Тлумачення ст.1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст.1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року в справі №295/4158/23.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 недоотриманої пенсії після померлого ОСОБА_2 в сумі 117 997,16 грн, оскільки вказані грошові суми належали за життя ОСОБА_2 та увійшли до складу спадщини, яку прийняв позивач.

Сама по собі обставина заміни сторони у виконавчому провадженні у адміністративній справі №240/1541/21 при відсутності у матеріалах цієї справи №295/13705/23 доказів реального виконання, тобто виплати ОСОБА_1 суми 117 997,16 грн, не дає підстав на час перегляду законності рішення суду першої інстанції стверджувати про подвійне стягнення на користь позивача недоотриманої суми пенсії, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу наразі ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, що не може бути покладено в основу судового рішення суду апеляційної інстанції.

Порівнюючи також сторони, предмет та підстави позову в цій справі зі сторонами, предметом та підставами позову в справі №240/1541/21 посилання в апеляційній скарзі на повторне звернення до суду із позовними вимогами недоречне.

Решта доводів апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовує та з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує, оскільки ґрунтуються лише на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції не встановлені. Рішення суду першої інстанції залишається без змін, оскільки ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: