Справа № 161/8287/22 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/35/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Карпук А. К., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Савчук О. В.,

прокурора - Костюк Н. В.,

представника Держгеокадастру - Гаврилюк М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області), Національної академії аграрних наук України (далі - НААН України) звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Луцької районної ради народних депутатів від 22 березня 1994 року № 16/10 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею підприємствами та організаціями» вирішено видати державні акти на право постійного користування землею, в тому числі, насінницькому радгоспу «Перемога» площею 2019,5 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Баківцівської сільської ради. На підставі вказаного рішення 25 березня 1994 року Дослідному господарству «Перемога» Луцького району с. Баківці (далі - ДГ «Перемога») видано державний акт на право постійного користування землею серії ВЛ № 11 на площу 2019,55 га. Президія Української академії аграрних наук 26 квітня 2001 року надала згоду на вилучення 30 га землі із землекористування ДГ «Перемога» з метою розширення присадибних ділянок працівникам дослідного господарства. На підставі протоколу № 16 від 28 листопада 2002 року засідання президії Української академії аграрних наук надавалась згода на вилучення 100 га землі із землекористування зазначеного дослідного господарства для передачі Баківцівській сільській раді з метою надання земельних ділянок працівникам і пенсіонерам господарства. 20 травня 2004 року президія Української академії аграрних наук надала згоду на вилучення із землекористування ДП «Перемога» земельної ділянки площею 100 га і передачу її Баківцівській сільській раді Луцького району Волинської області з метою надання земельних ділянок працівникам і пенсіонерам господарства. Згідно з постановою від 24 липня 2013 року президія НААН України надала згоду на вилучення із землекористування ДП «ДГ «Перемога» в порядку визначеному законодавством, земельної ділянки площею 2,0 га і передачу її Баківцівській сільській раді Луцького району Волинської області для розміщення кладовища.

Таким чином, у постійному користуванні ДП «ДГ «Перемога» на сьогодні перебуває земельна ділянка державної форми власності для ведення сільськогосподарського виробництва площею 1787,55 га = (2019,55 - 30,0 га -100,0 га - 100,0 га - 2,0 га).

В ході опрацювання проекту землеустрою щодо встановлення та зміни меж населених пунктів Баківці та Озеряни Баківцівської сільської ради Луцького району Волинської області, затвердженого рішенням Волинської обласної ради від 22 березня 2006 року № 26/21 встановлено, що збільшення меж зазначених населених пунктів відбулось саме за рахунок земель ДП «Перемога», вилучених на підставі рішень президії. Однак, порівняльним аналізом зазначеного проекту землеустрою щодо встановлення та зміни меж населених пунктів Баківці та Озеряни Баківцівської сільської ради та даних Публічної кадастрової карти встановлено накладання земель приватної власності на землі державного підприємства.

Відповідно до рішення Баківцівської сільської ради від 21 липня 2020 року № 33/8 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в с.Баківці» зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0948 за відповідачем ОСОБА_1 . Приймаючи зазначене рішення Баківцівська сільська рада фактично вилучила з постійного користування ДП «Перемога» спірну земельну ділянку. Спірна земельна ділянка не відноситься до земель комунальної власності, Баківцівська сільська рада, не маючи жодних повноважень на вилучення та розпорядження земельними ділянками державної форми власності, які перебували в користуванні ДП «Перемога», в порушення норм законодавства прийняла зазначене рішення.

Ураховуючи наведене, заступник керівника Луцької окружної прокуратури просив суд витребувати у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області та НААН України з незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :01:001:0948.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року позов заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, НААН України задоволено.

Витребувано у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :01:001:0948.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури у поданому відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Постановою Волинського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року постанову Волинського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення прокурора, представника Держгеокадастру, відповідача та його представника, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцької районної ради народних депутатів від 22 березня 1994 року № 16/10 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею підприємствами та організаціями» було вирішено видати державні акти на право постійного користування землею, в тому числі, насінницькому радгоспу «Перемога» площею 2019,5 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Баківцівської сільської ради. На підставі вказаного рішення Луцької районної ради народних депутатів 25 березня 1994 року ДГ «Перемога» Луцького району с. Баківці було видано державний акт на право постійного користування землею серії ВЛ № 11 на площу 2019,55 га (а.с.14-16, том 1).

Президія Української академії аграрних наук 26 квітня 2001 року надала згоду на вилучення 30 га землі із землекористування ДГ «Перемога» Волинського інституту агропромислового виробництва для передачі Баківцівській сільській раді Луцького району Волинської області з метою розширення присадибних ділянок працівникам дослідного господарства, що підтверджується витягом із протоколу № 7 від 26 квітня 2001 року засідання президії Української академії аграрних наук (а.с.39 зворот, том 1).

На підставі протоколу № 16 від 28 листопада 2002 року засідання президії Української академії аграрних наук надавалась згода на вилучення 100 га землі із землекористування зазначеного дослідного господарства для передачі Баківцівській сільській раді з метою надання земельних ділянок працівникам і пенсіонерам господарства (а.с.40, том 1).

20 травня 2004 року президія Української академії аграрних наук надала згоду на вилучення із землекористування ДП «ДГ «Перемога» Волинського інституту агропромислового виробництва УААН земельної ділянки площею 100 га і передачу її Баківцівській сільській раді Луцького району Волинської області з метою надання земельних ділянок працівникам і пенсіонерам господарства, що підтверджується витягом із протоколу № 7 від 20 травня 2004 року засідання президії Української академії аграрних наук (а.с.40 зворот, том 1).

Згідно з постановою від 24 липня 2013 року президія НААН України надала згоду на вилучення із землекористування ДП «ДГ «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН» в порядку визначеному законодавством, земельної ділянки площею 2,0 га і передачу її Баківцівській сільській раді Луцького району Волинської області для розміщення кладовища (а.с.41, том 1).

Судом також встановлено, що у постійному користуванні ДП «ДГ «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України, на даний час перебуває земельна ділянка державної форми власності для ведення сільськогосподарського виробництва площею 1787,55 га = (2019,55-30,0 га -100,0 га-100,0 га - 2,0 га).

На підставі рішення Баківцівської сільської ради від 21 липня 2020 року №33/8 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в с.Баківці» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0948 за відповідачем ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228 (а.с.35, том 1).

Як вбачається з листа ДП «ДГ «Перемога» від 17 грудня 2021 року, підприємству не було відомо про інші дозволи крім наведених вище, про вилучення земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної форми власності та передачі їх до Баківцівської сільської ради. Про зазначені факти розпорядження землями підприємства останньому було невідомо, оскільки Баківцівська сільська рада про вказане не повідомляла (а.с.20, том 1).

Задовольняючи позов заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, НААН України, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення від 21 липня 2020 року № 33/8, Баківцівська сільська рада фактично вилучила з постійного користування ДП «ДГ «Перемога» спірну земельну ділянку. Органом місцевого самоврядування не враховано, що згідно з ч. 2 ст. 117 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність віднесено земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств. ГУ Держгеокадастру у Волинській області є розпорядником земель сільськогосподарського призначення, а тому позовні вимоги про витребування на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з незаконного володіння ОСОБА_1 земельної ділянки підлягають до задоволення.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст. 16 ЦК України).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України). Наведені способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Отже, належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Наведений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц.

Частинами 1 та ст. 84 ЗК України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. «е» ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Частиною 4 ст. 173 ЗК України передбачено, що землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (в редакції на момент вилучення земельної ділянки).

Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог ст. 150 цього Кодексу (ч. 3 ст. 149 ЗК України) (в редакції на момент вилучення земельної ділянки).

Відповідно до пункту «в» ч. 1 ст. 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться землі, надані в постійне користування НВАО «Масандра» та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись з позовом до суду, прокурор покликався на те, що спірна земельна ділянка розташована у межах державного акту на право постійного користування від 25 березня 1994 серії ВЛ № 11, який виданий ДП «ДГ «Перемога». Рішенням Баківцівської сільської ради № 33/8 від 21 липня 2020 року порушено інтереси держави, адже з державної власності протиправно вибула земельна ділянка сільськогосподарського призначення. Вказані обставини прокурор доводив покликаючись на лист ПФ «Реформатор» від 31 грудня 2021 року № 6/12 та схеми (Викопіювання з плану встановлення меж с.Баківці та Викопіювання з Плану зовнішніх меж постійного користування землею ДП «Перемога» Луцького району площею 2019,56 га). Проте належним і допустим доказом, який доводить позовні вимоги є саме висновок судової експертизи, надання якого потребує наявність спеціальних знань щодо фактичного накладення (ненакладення) земельних ділянок. Однак відповідного клопотання про проведення такої експертизи заступник керівника Луцької окружної прокуратури чи особи в інтересах яких він звернувся з позовом до суду, не заявляли.

Разом з тим, набуття спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 здійснено на підставі рішення Баківцівської сільської ради, оформленню права власності на земельну ділянку передувало виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В межах виготовлення технічної документації ГУ Дердгеокадастру у Волинській області складено довідку на ім`я відповідача від 18 травня 2017 року (форми 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01 січня 2016 року щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Баківці Луцького району (а.с.155, том 1). Також відповідно до висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 06 березня 2018 №1859/82-18 ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах с. Баківці Баківцівської сільської ради Луцького району підставою розробки проекту землеустрою є рішення Баківцівської сільської ради від 02 жовтня 2013 року № 21/6. Основні характеристики запроектованої земельної ділянки: адреса розташування в межах с. Баківці Баківцівської сільської ради, загальна площа 2,0000 га, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, склад угідь - рілля, форма власності- комунальна; цільове призначення запроектованої земельної ділянки, код згідно з класифікатором: К 16.00 - землі запасу; згідно проекту до особливо цінних земель не належить, обмеження на земельній ділянці відсутні. Проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам (а.с.156, том 1). Рішенням Баківцівської сільської ради № 33/8 від 21 липня 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 гадля ведення ОСГ в с.Баківці ОСОБА_1 , кадастровий номер - :01:001:0948, передано у власність та на підставі цього рішення 04 грудня 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку (а.с.35, 17, том 1). Отже, зазначена у висновку характеристика спірної земельної ділянки, спростовує доводи прокурора, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами земель Баківцівської сільської ради, не відноситься до земель комунальної власності, а тому остання не мала повноважень на передачу земельної ділянки у власність відповідача.

Крім того, починаючи з дня прийняття рішення Баківцівською сільською радою 02 жовтня 2013 року № 21/6 до реєстрації права власності 04 грудня 2020 року, пройшов досить тривалий проміжок часу (7 років) та до часу звернення прокурора з позовом 29 червня 2022 року ОСОБА_1 , використовуючи земельну ділянку за цільовим призначенням, вважав що законно набув у власність спірну земельну ділянку та мав справедливі очікування, що органи державної влади передали йому земельну ділянку у власність відповідно до вимог чинного законодавства у сфері земельних відносин.

Статтею 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном, може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Таким чином, ст. 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Дотримання принципу «належного урядування» оцінюється одночасно з додержанням принципу «пропорційності», при тому, що немає точного, вичерпного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення «справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини».

Звертаючись до суду із цим позовом прокурор просив витребувати на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області та НААН України земельну ділянку, яка знаходиться у фізичної особи, яка законним шляхом добросовісно набула у власність земельну ділянку і наслідком буде втручання у мирне володіння цим майном.

Враховуючи усі наведені вище принципи, апеляційний суд вважає, що витребування на користь держави із володіння ОСОБА_1 спірної земельної ділянки буде непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном, що становитиме порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки прокурором не доведено, що таке втручання не порушить справедливого балансу інтересів, а саме: що позитивні наслідки вилучення земельної ділянки для захисту інтересів держави є більш важливими, ніж дотримання права громадянина, який законним шляхом добросовісно набув своє майно, покладаючись на легітимність добросовісних дій органу місцевого самоврядування.

Функції держави полягають не тільки у контролі за дотриманням законів своїми громадянами, а й у здійснені контролю за діяльністю державних органів задля дотримання прав та свобод громадян цієї держави, а тому порушення, які здійснюються державними органами в особі посадових осіб повинні мати наслідком не тільки у поверненні майна у державну власність чи у користування, а й у притягненні винних у порушенні законодавства або прав громадян посадових осіб до відповідальності, у тому числі шляхом реалізації прокурорських повноважень.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 липня 2020 року у справі № 369/11847/17 (провадження № 61-22866св19).

Водночас правові висновки щодо легітимності мети втручання у право власності на спірні земельні ділянки з метою контролю за їхнім використанням і розпорядженням та чи є втручання у право мирного володіння спірними земельними ділянками пропорційним відповідній легітимній меті викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі №373/626/17 (провадження № 14-201цс21). В своїх висновках Верховний Суд зазначив: «Так само не відповідатиме принципам справедливості та розумності витребування трьох земельних ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства, з володіння кінцевого набувача. Останній їх придбав у 2017 році в проміжної набувачки, яка їх придбала у 2016 році у первинної набувачки. Згідно з матеріалами справи та встановленими судами обставинами немає ознак того, що ці відповідачі, відчужуючи земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, з подальшим їх поділом проміжною набувачкою на декілька інших діяли недобросовісно. Крім того, станом на час розгляду справи територія сільської ради, включно зі спірними земельними ділянками, ввійшла до складу Ташанської об`єднаної територіальної громади. Враховуючи все наведене, витребування цих ділянок у первинної набувачки та кінцевого набувача не буде пропорційним легітимній меті, яку переслідував прокурор.»

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, наведених норм матеріального права та зазначених правових висновків Верховного Суду не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про витребування спірної земельної ділянки від відповідача у власність держави.

При цьому апеляційним судом враховано, що за обставин цієї справи втручання у право відповідача, як набувача земельної ділянки на мирне володіння спірною земельною ділянкою навіть за його відповідності критерію законності не буде пропорційним легітимній меті, оскільки не відповідатиме принципам справедливості та розумності, а тому в позові прокурора слід відмовити.

Крім того, рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню, з підстав, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, оскільки справа розглянута у відсутності відповідача ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду та відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Разом з тим, з цих підстав постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року скасовано постанову Волинського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову прокурора відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: