Справа № 686/2312/22
Провадження № 2/686/807/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Павловської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Вороніної К.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - АТ «Просто-страхування») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - АТ «Просто-страхування»), в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 75765 грн. матеріальної шкоди та моральну шкоду в розмірі 150000 гривень.

В обґрунтування вимог вказала, що 19.11.2018 року водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Dodge Avenger» д.н.з. НОМЕР_1 в м.Хмельницькому в крайній лівій смузі проїзної частини вул.Кам`янецької зі сторони вул.Пушкіна в напрямку до вул. Купріна, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на проїзній частині вул. Кам`янецька поблизу Психоневрологічного диспансеру, що по АДРЕСА_1 , не зменшивши швидкості та не зупинивши автомобіль, здійснив наїзд на пішохода, яким була позивач.

За фактом вчинення злочину відносно ОСОБА_3 були внесені відомості до ЄРДР за №0007460 від 19.11.2018 по ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2021 року в справі №686/12334/21 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0007460 від 19.11.2018 закрито.

Враховуючи, що на стадії досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_3 не виявив бажання відшкодовувати завдані збитки, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Розмір завданої їй матеріальної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому великої великогомілкової кістки, 1-ї п`ясної кістки лівої кисті, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий здоров`я, а також струсу головного мозку, рана лобної ділянки голови, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після отриманих тілесних ушкоджень лікується.

Розмір завданої їй моральної шкоди полягає у зміні нормального ритму її життя, постійному відчутті фізичного болю, позбавленні можливості нормального пересування та жити життям, притаманним здоровій людині. В результаті отриманих травм їй видано посвідчення з зазначенням загального захворювання (опорного рухового апарату) -ІІІ-групи.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач і його представник в судовому засіданні з доводами позивачки не погодилися, просили суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що:

-вина відповідача у скоєнні злочину обвинувальним вироком доведена не була і насправді недбалість позивачки (вона не пересвідчилась у безпечності переходу через дорогу не доходячи до пішохідного переходу) спричинила наїзд на неї відповідача;

-потерпілою ані на стадії досудового розслідування, ані стадії підготовчого засідання не було пред`явлено цивільного позову, тобто вона пропустила строки позовної давності без поважних причин;

-надані позивачкою суду квитанції нечіткі і не на вказану позивачкою суму;

-відповідачем частково сплачено кошти позивачці, які вона не врахувала в позові;

-причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і заявленими збитками не доведений;

-позивачка зазначає помилкову правову підставу позову і не зверталася з вимогами до страхової компанії, яку залучено у справі третьою особою без самостійних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні спору покладаючись на думку суду.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного повного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення сторін.

18.05.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, заява про залучення третьої особи та клопотання про забезпечення судових витрат.

26.07.2022 продовжено розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання на 10.08.2022 . Також залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача АТ «Просто-страхування», в задоволенні вимог клопотання про забезпечення судових витрат відмовлено.

10.08.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 02.09.2022,

02.09.2022 судове засідання не відбулось через неповну явку учасників справи, ухвалою суду за клопотанням представника відповідача постановлено подальший розгляд справи провести у дистанційному судовому засіданні з представником відповідача в режимі відео конференції із застосуванням власних технічних засобів представника відповідача

12.10.2022, 09.11.2022 судове засідання не відбулось через неповну явку учасників справи.

16.11.2023 розгляд справи відкладено до 16.02.2023 у зв`язку з перебування судді на лікарняному

16.02.2023, 21.03.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням сторін

19.05.2023, 07.06.2023 судове засідання відкладено для витребування доказів та виклику свідків

04.07.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням сторін

25.08.2023 розгляд справи відкладено до 22.09.2023 у зв`язку з перебування судді на лікарняному

22.09.2023 судове засідання не відбулось через неповну явку учасників справи.

20.10.2023 розгляд справи відкладено до 20.11.2023 у зв`язку з перебування судді на лікарняному

20.11.2023 судове засідання відкладено для витребування доказів.

14.12.2023, 26.01.2024 судове засідання не відбулось через неповну явку учасників справи

30.01.2024 судове засідання відкладено за клопотанням відповідача.

09.02.2024 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2021 року встановлено такі обставини:

«19.11.2018 близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем марки «Dodge Avenger» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі, по прямому, асфальтобетонному покритті проїзної частини вулиці Кам`янецької зі сторони вулиці Пушкіна в напрямку вулиці Купріна м. Хмельницького. Під час подальшого руху, керуючи автомобілем «Dodge Avenger» д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на проїзній частині вулиці Кам`янецька біля приміщення Психоневрологічного диспансеру (адреса місця розташування: вулиця Кам`янецька, 99, м. Хмельницький), позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», порушив вимоги п. 2.3. (б). Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі по тексту-Правил), проявив неуважність, в результаті чого не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни.

В свою чергу, діючи з необережності, легковажно, розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, проявляючи злочинну самовпевненість, грубо порушуючи вимоги п. 18.1. Правил, не зменшив швидкості руху керованого ним автомобіля «Dodge Avenger», не зупинив керований ним транспортний засіб перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_1 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переході, чим створив небезпеку учасникам дорожнього руху.

Як наслідок, здійснення порушень вищевказаних вимог Правил, ОСОБА_3 на зазначеному пішохідному переході допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля «Dodge Avenger» д.н.з. НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину вулиці Кам`янецької м. Хмельницького, неподалік Психоневрологічного диспансеру, справа наліво відносно напрямку руху керованого ним автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у Вигляді перелому великої великогомілкової кістки, 1-ї п`ясної кістки лівої кисті, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також струсу головного мозку, рани лобної ділянки голови, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3. (б), 18.1. Правил, зміст яких полягає в наступному:

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати , на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1 ..

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.».

Вище вказаною ухвалою суду за клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника Чунжина В.С. було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0007460 від 19.11.2018 року закрито.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є водієм тролейбуса, працював на маршруті і був очевидцем події, за якої позивачка зазнала наїзду автомобіля під керуванням відповідача. Був дощ, мокрий сніг, однак погода була дуже ясна і дорога була у відмінному стані. Швидкість транспорту вгору по Кам`янецькій була орієнтовно 40 км/год, невеликий корок, тягнучка. Праворуч стояли машини. Зверху спускалася жінка, не піднімаючи голови (виглядало, що вона задумалася), по діагоналі; не дійшовши 3-4 м до пішохідного переходу, вийшла на дорогу і повернула праворуч до психдиспансеру, далі впала (де саме, свідок не бачив) і транспорт зупинився.

Цивільно-правова відповідальність відповідача як власника авто була застрахована на момент ДТП АТ «Просто-страхування», що підтверджує поліс № 6747220, копія котрого наявна у справі.

Згідно наявних у справі дублікатів квитанцій, відповідач переказав позивачці кошти: 20.11.2018 1206,03 грн., 23.11.2018 5025,13 грн., 24.11.2018 5025 грн., 07.12.2018 5025,13 грн. решта наданих відповідачем копій квитанцій нечитабельні, тому врахувати їх неможливо. Разом з тим, позивачка в судовому засіданні визнала сплату їй відповідачем загалом 24200 грн., уточнивши, що їх вже враховано в ціну позову і вони стосувалися відшкодування їй збитків одразу після ДТП, коли вона лікувалася в обласній лікарні.

Доказів будь-яких лікарських призначень і проведених маніпуляцій під час перебування позивачки в КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради справа не містить: їх не надано позивачкою і не здобуто на запити суду.

Як вбачається з отриманої на запит суду від КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради копії історії хвороби позивачки, у вказаному закладі вона перебувала на лікуванні з діагнозом при госпіталізації перелом дистального відділу великогомілкової кістки з 27.11.2018 до 11.12.2018. з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 08481 вбачається, що хвора отримувала: анальгін, димедрол, дексалгін, ксарелто, клексан, тіоцетам. Їй також рекомендовано прийом препаратів ксарелто та лоспірин.

Відповідно до висновку СМЕ №930 від 30.09.2020 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання опорно-рухового апарату з 2020 року.

Як вбачається з отриманої на запит суду від КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради копії медичної карти стаціонарної хворої № 335 позивачки, у вказаному закладі вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 12.01.2022 по 17.01.2022 з основним діагнозом консолідований перелом в/ч лівої в/г кістки, 13.01.2022 їй проведено видалення металоконструкції з лівої в/г кістки. З вказаних матеріалів вбачається призначення їй препаратів, зокрема, клексану, нітрогліцерину, кардіомагнілу (використано, виходячи з даних епікризу, також рукавички, бинт, пелюшки, фізрозчин, шприци).

З наданих позивачкою суду квитанції вбачається, що на придбання вище перелічених ліків і матеріалів у зазначені періоди нею витрачено 14656,06 грн. Квитанції, у яких міститься інформація про придбання препаратів, про які у справі відсутні дані щодо лікарських призначень, суд як докази розміру завданої шкоди до уваги не бере, оскільки причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача і придбанням вказаних матеріалів позивачкою наявними доказами у справі не доведено.

Внаслідок вчинення ДТП позивачці також завдано відповідачем моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях з приводу протиправних дій щодо неї, завдання їй тілесних ушкоджень, необхідності вжиття заходів щодо поновлення своїх прав, а також тривалого лікування.

4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав, застосовані норми права

Заслухавши сторони та їх представників, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідач завдав позивачці майнової шкоди, здійснивши наїзд на неї під час керування своїм автомобілем, внаслідок чого їй було завдано тілесних ушкоджень, лікування котрих потягло за собою витрати позивачки на медичні препарати.

Згідно з частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, відповідач відповідальний за завдану позивачці шкоду.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як стверджують сторони у справі, до страхової компанії ніхто х них з часу ДТП і дотепер не звертався. Позивачка, в тому числі після роз`яснення їй судом відповідного права, категорично заперечує щодо залучення до участі у справі АТ «Просто-страхування» як співвідповідача, посилаючись на те, що відповідач сам мав би ініціювати процес відшкодування шкоди страховою компанією, а вона робити цього не бажає.

Разом з тим, за п. 37.1.4 ст. 37 зазначеного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, обов`язок АТ «Просто-страхування» з відшкодування завданої шкоди не виник, оскільки заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років з моменту скоєння ДТП подано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Таким чином, відповідач має нести повну відповідальність в межах доведеного позивачкою розміру завданої ним шкоди, в тому числі враховуючи, що в іншому випадку він, проігнорувавши свої обов`язки за чинним на момент ДТП договором страхування, протиправно уник би цивільно-правової відповідальності за заподіяну ним шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

На грубу необережність позивачки посилався відповідач, однак суд не бере до уваги такі доводи, оскільки свідок, показаннями котрого відповідач намагався довести зазначену обставину, пояснив, що не бачив, де впала позивачка, а отже, він не бачив, як сталася сама ДТП, а лише бачив обставини, що їй передували.

Крім того, суд враховує, що згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення відповідача від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду у даній справі в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем.

Закриття кримінального провадження за спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності є нереабілітуючою обставиною і відповідач давав свою згоду на таке закриття (тоді як мав право наполягати на постановленні виправдувального вироку щодо себе, якщо вважав себе невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкримінувалося).

Суд також бере до уваги, що відповідач по суті визнавав свою вину, про що свідчить сплата ним позивачці коштів впродовж певного часу одразу після ДТП на лікування в обласній лікарні (вказаний позивачкою період перебування там і період перерахування їй коштів відповідачем узгоджуються).

Водночас за змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому розмір заподіяних збитків у справах даної категорії належить довести саме позивачеві, а позивачка такий розмір довела лише частково, внаслідок забезпечення їй судом повного сприяння щодо зібрання доказів, які вона не взмозі була подати самостійно. Крім того, судом неодноразово було проінформовано сторони про отримані судом відповіді на запити (включно з неотриманням частини запитуваної інформації), однак інших клопотань про надання чи витребування доказів на підтвердження розміру завданих збитків (і причинно-наслідкового зв`язку, який відповідачем оспорюється, між його діями та понесеними збитками) позивачка та її представник не заявляли, фактично погодившись з тим, що за вказані ними періоди лікування 19-11.2018 27.11.2018, 02.05.2019 13.05.2019 такі докази відсутні.

В силу ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У даній справі такі сумніви відсутні, оскільки обом сторонам надавалася правнича допомога їх адвокатами впродовж усього часу розгляду справи.

Отже, в частині вимог позивачки про стягнення з відповідача майнової шкоди позов слід задовольнити частково в тій частині, в якій справа містить відповідні лікарські призначення і квитанції про придбання призначених медикаментів та використаних матеріалів, що становить за підрахунками суду 14656,06 грн.

Надалі, згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування маральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, задана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частино другою цієї статті.

Враховуючи обставини справи, тривалість і глибину душевних страждань позивачки, поведінку заподіювача шкоди, вимоги розумності і справедливості, розмір компенсації завданої моральної шкоди слід визначити в сумі 50000 грн.

В стягненні решти заявлених сум на відшкодування майнової та компенсацію моральної шкоди слід відмовити за їх недоведеністю.

Доводи відповідача про пропуск позивачкою строків позовної давності суд до уваги не бере, оскільки позовна давність на дані вимоги не поширюється в силу п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України.

Доводи представника відповідача про неналежну правову підставу позову суд відхиляє, оскільки позивачеві достатньо обґрунтувати фактичні обставини справ, а норму закону, що підлягає застосуванню, визначає суд.

5. Судові витрати

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 992,40 грн., який слід стягнути з відповідача в ході держави як такий, від сплати якого позивачка в даній категорії справ звільнена при поданні позову до суду.

Витрати на правничу допомогу, заявлені відповідачем в сумі 29000 грн., суд не стягує, беручи до уваги, що їх розміру належним чином не доведено: не зазначено у відповідному договорі, не надано опису виконаних робіт).

Керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, 82, 137, 141, 258 - 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 23, 268, 1166, 1167, 1187, 1193, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 14656,06 грн. та компенсацію моральної шкоди в сумі 50000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Хмельницькому апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Дата складення повного тексту рішення суду 19.02.2024.

Суддя: