Справа № 177/1622/24
Провадження № 2/177/887/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 серпня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Лященко В.В.

за участю секретаря: Кантилович К.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №177/1622/24 за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Бушуєва Юлія Володимирівна, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

В липні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що згідно заочного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року по справі № 177/1451/20 ОСОБА_3 визнано батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої ОСОБА_2 , в актовий запис про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено відповідні зміни, в графі батько вказаний « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно рішення суду з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист № 177/1451/20 від 19.10.2021, виданий Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 29.11.2021 року пред`явлено до примусового виконання 09.06.2022 року, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Між тим, з 12 червня 2021 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цьому шлюбі в нього народилися син та донька: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У зв`язку з тим, що позивач має на утриманні окрім малолітньої ОСОБА_8 , ще двох малолітніх дітей та дружину, яка не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми, крім того витрати по сплаті за комунальні платежі, харчування та інше забезпечення родини покладені на нього, а його заробітна плата складає близько 8 000, 00 грн. на місяць, просить зменшити розмір аліментів утримуваних з нього у розмірі (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, за заочним рішенням Криворізького районною суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року по справі № 177/1451/20, до 1/8 (однієї восьмої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року було відкрито провадження у вказаній справі. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

01.08.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на норми чинного законодавства, зокрема вказала, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, незалежно від зміни сімейного стану батьків. Крім того, вона перебуває у декретній відпустці і аліменти є єдиними джерелом доходу на утримання дитини, враховуючи й те, що потреби дитини, пов`язані з початком шкільного навчання зростають. Факт народження дітей у новому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу.

07.08.2024 надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача зазначає, що дохід ОСОБА_3 після звільнення з лав ЗСУ суттєво змінився, а витрати значно збільшилися. Окрім того, під час проходження військової служби та безпосередньої участі у виконанні бойових завдань, позивач був змушений додатково забезпечувати себе амуніцією, засобами індивідуального захисту тощо, витрати на які не покривалися повністю його грошовим забезпеченням, а тому виникла необхідність залучати кредитні кошти, які в повному обсязі не повернені банку.

09.08.2024 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача, відповідно до яких відповідач просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на доводи викладені у відзиві, додатково зазначила, що відповідач здатний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), про свідчить попередня сумлінна сплата позивачем аліментів, просила врахувати розмір отриманої позивачем заробітної плати, яка за червень і травень 2024 року склала15 118, 60 грн., що свідчить про наявність стабільного доходу, крім того позивач не підтвердив обставин про те, що його дружина перебуває у декретній відпустці, і що це впливає на його матеріальне становище. Кредитна заборгованість позивача також не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів. Фактично позивач намагається перекласти більшу частину відповідальності за утримання спільної дитини на неї

Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року по справі № 177/1451/20 ОСОБА_3 визнано батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої ОСОБА_2 , в актовий запис № 2 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинений 21.03.2018 року виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області внесено зміни, в графі батько вказано « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України», з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Додатковим рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року по справі № 177/1451/20 викладено третій абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Внести зміни в актовий запис № 2 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинений 21.03.2018 року виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, вказавши в графі батько « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », в графі громадянство «громадянин України», в графі «по батькові дитини» зазначити « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_10 », інші графи залишити без змін».

На виконання заочного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року по справі № 177/1451/20 в частині стягнення аліментів, Головним державним виконавцем Щироківського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисогор О.І. 10.06.2022 відкрите виконавче провадження №69207435 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жукович А.В. від 17.05.2024 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №69207435. ОСОБА_3 отримує дохід у ПП «Явір-2000».

Згідно копії звіту з ОСОБА_3 утримані та перераховані аліменти на користь ОСОБА_2 по 18.04.2024 року включно. Станом на 19.04.2024 заборгованість відсутня. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №112 від 18.04.2024 ОСОБА_3 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки в.о. директора Криворізької гімназії № 23 Криворізької міської ради від 29.07.2024, ОСОБА_8 зарахована до 1-го класу.

ОСОБА_2 матір малолітньої ОСОБА_8 , знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, працевлаштована в комунальному підприємстві «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради на посаді фахівець публічних закупівель, що підтверджено довідкою з місця роботи.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 13 липня 2024 року ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На підтвердження змін в сімейному стані, позивач ОСОБА_3 надав копію свідоцтва про шлюб cерії НОМЕР_3 від 12.06.2021, який з 12.06.2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 .

Від шлюбних відносин зареєстрованих 12.06.2021, у ОСОБА_3 та ОСОБА_13 народились діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.141 СК України, батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі Хант проти України зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Олссон проти Швеції (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, позивач, як платник аліментів в позовній заяві, як на підставу такого зменшення відповідно до ст.192 СК України, покликався на зміну сімейного та матеріального стану.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

При визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Крім того, посилання позивача на скрутний матеріальний стан та те, що йому необхідно утримувати дружину та двох неповнолітніх дітей, судом не береться до уваги, оскільки такі витрати не повинні відбуватись за рахунок дитини, порядок утримання якої визначено рішенням суду.

Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища, а тому розмір стягуваних аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 , не погіршує матеріального становища дітей позивача від іншого шлюбу та інших членів його сім`ї.

Відповідно до вказаного, у позивача змінився сімейний стан, що не свідчить про погіршення його матеріального стану.

Суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність утримувати іншу дитину (дітей) не виключає обов`язку позивача як батька надавати рівноцінну матеріальну допомогу також своїй доньці від іншого шлюбу, яка її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Факт народження у платника аліментів інших дітей та виникнення законного обов`язку щодо їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання інших дітей. Застосування вищенаведених правових норм відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 3 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц, а тому суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує їх при вирішенні даного спору.

Наявність кредитної заборгованості у розмірі 7 533,77 грн., що підтверджується довідкою АТ «Універсал Банк», не свідчить про істотну зміну матеріального становища позивача.

Інших істотних обставин для зменшення розміру заборгованості по стягненню аліментів позивач не зазначає.

Враховуючи наведене, зважаючи на стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_3 , розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, особу позивача, як платника аліментів, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зменшення розміру аліментів суперечать інтересам дитини, його рівню життя, погіршать його матеріальне становище, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, враховуючи встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 89, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. 88, 180-184, 191,192 СК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Бушуєва Юлія Володимирівна, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 16.08.2024 року.

Суддя В. В. Лященко