Справа № 372/3757/22
Провадження № 2-84/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченко О.М.,

при секретарях Литвинюк Ю.М., Редьці Н.Н., Григор`євій К.О.,

за участі представників Городенського О.А., Ліндаєва О.С., Андрєєва М.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Виконавчий комітет Української міської ради Обухівського району Київської області, як орган опіки та піклування про виселення без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача АТ «Універсал банк» звернувся до суду з позовом про виселення ОСОБА_6 без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 20.11.2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №004-2914/840-0479 (на придбання майна), відповідно до п.1.1 якого відповідачу був наданий кредит в сумі 121 240 доларів США (за курсом НБУ видана сума кредиту є еквівалентною 612 262,00 грн.), строком до 10 листопада 2037 р. Цільове призначення виданого кредиту відповідно до п.1.3 кредитного договору: на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ціна квартири 612 262,00 грн., що підтверджується п.2.1 договору купівлі-продажу квартири, тобто предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , було придбано повністю за суму виданих кредитних коштів. 20.11.2007 р. між сторонами було укладено договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язання в іпотеку банку, було передано предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 50,20 кв.м., житловою площею 28,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з не виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором позивач звернувся з позовом до суду. По справі №2-177/11 Обухівським районним судом Київської області було задоволено позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму в розмірі 997 051,02 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання рішення 20.09.2011 р. було видано виконавчий лист №2-177/11, який було подано на примусове виконання до Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області. В рамках подальшого примусового виконання виконавчого провадження ВП №31160163, було описано та арештовано нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: квартиру АДРЕСА_3 , з метою проведення процедури її реалізації та погашення заборгованості за виконавчим листом №2-177/11. 13.02.2019 р. електронні торги не відбулись, в зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (протокол №387651 від 13.02.2019 р.). 20.02.2019 р. державним виконавцем Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Курашовою К.В., складено акт №31160163 про передачу нереалізованого майна. 07.03.2019 р. приватним нотаріусом Обухівського РНО Київської області Саєнко Е.В. було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 50,20 кв.м, житловою площею 28,40 кв.м., за позивачем та видано свідоцтво № НОМЕР_1 , номер запису про право власності: 30608387 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №158850148 від 07.03.2019 р.). Позивач здійснив зняття зареєстрованих осіб: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом подачі заяви власника до органів ЦНАП по місцю реєстрації. Листом вих.№1293/12-22 від 23.08.2022 р. виконавчий комітет Української міської ради, підтвердив інформацію про відсутність зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_3 . Представниками позивача з метою з`ясування/підтвердження кола осіб, що фактично проживають у нерухомості банку, було здійснено виїзди за вищевказаною адресою, про що було складено акти від 09.12.2021 р., 18.08.2022 р., 23.08.2022 р., згідно яких двері квартири ніхто не відчинив, сусіди повідомили, що не знають, хто проживає в квартирі. В серпні 2022 р. позивачем було направлено відповідачу вимогу про добровільне виселення, яка була повернута без вручення-за закінченням терміну зберігання, однак добровільного звільнення житлового приміщення не відбулося. 07.03.2019 р. право власності відповідача на вказану квартиру припинилося.

В зв`язку з цим представник позивача просить суд за результатами розгляду позовної заяви винести рішення про виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП : НОМЕР_2 ) з квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 50,20 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231), стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 2481,00 грн.

10.01.2023 р. ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загальними позовного провадження.

06.03.2023 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

17.04.2023 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказав, що відповідач ОСОБА_1 у спірній квартирі не зареєстрована та не проживає. З актів представників банку від 09.12.2021 р., 18.08.2022 р., 23.08.2022 р. не можливо встановити, хто дійсно проживає в квартирі. Позивач стверджує, що нібито у спірній квартирі проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та їх неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на підтвердження даних обставин позивач надав копію акту встановлення факту перебування у жилому приміщенні від 18.01.2023 р., при цьому неможливо належним чином встановити обставини, на які посилається позивач. Виникає сумнів та непорозуміння ті обставини, на які посилається позивач, що нібито ним було належним чином повідомлено відповідачу про необхідність звільнення квартири, у відповідно до положень ст.109 ЖК України. У матеріалах не було надано доказів саме вручення, а не відправлення вимоги, а ч.3 ст.109 ЖК України вимагає саме вручення, а не відправлення вимоги. В зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

10.05.2023 р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача звернув увагу на дії, які вчиняються/вчинялися та можуть бути вчинені відповідачем на обмеження прав позивача, як власника квартири АДРЕСА_2 , а саме: відповідачем було здійснено реєстрацію сторонніх осіб в предметі іпотеки всупереч вимогам договору іпотеки та прямій забороні, що міститься в ЗУ «Про іпотеку», крім того з 2-х зареєстрованих осіб одна особа була неповнолітня; 11.02.2020 р. не будучи власником зазначеної квартири АДРЕСА_2 вже майже 11 місяців (з 07.03.2019 р. власником був позивач), відповідач через свою довірену особу уклала договір оренди (тобто нікчемний правочин) квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_3 з строком дії до 10.02.2021 р. 18.01.2023 р. складено акт згідно якого під час здійснення перевірки стану майна банку за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що за вказаною адресою проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 разом зі своїми неповнолітніми дітьми. Між позивачем та відповідачем відсутні будь-які зобов`язальні правовідносини, які б надавали останній права на використання квартири для перебування та/або зберігання особистих речей (оренда, найм тощо), тобто відповідач починаючи з 07.03.2019 р. фактично проживає, укладає нікчемні правочини, отримує дохід і може здійснити будь-які інші протиправні дії з майном, власником якого є позивач на безоплатній основі без будь-яких правових підстав. Доводи викладені представником відповідача у відзиві не спростовують позовні вимоги, є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

11.05.2023 р. до суду надійшла заява представника відповідача в якій він просив суд у зв`язку з тим, що позивач вимагає виселення із спірного житлового приміщення серед інших ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто малолітніх осіб дітей шести та чотирьох років, залучити до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Обухівської міської ради.

11.05.2023 р. ухвалою суду було залучено до участі в справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та залучено в якості третьої особи без самостійних вимог Виконавчий комітет Української міської ради Обухівського району Київської області як орган опіки та піклування.

18.07.2023 р. ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

11.09.2023 р. в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позов підтримав, пояснив, що право власності на квартиру належить банку, відповідачами вчиняються перешкоди в користуванні майном. Квартира перейшла банку на підставі виконавчого провадження, у відповідача був борг. Квартира перейшла банку в рахунок погашення боргу. Попередня власник ОСОБА_10 проживає в Запоріжжі, в квартирі не зареєстровані. Зараз в квартирі проживає родина ОСОБА_11 з дітьми. Просив виселити всіх, відповідача разом співвідповідачами. До співвідповідачі ОСОБА_11 позов не заявлено.

11.09.2023 р. в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_12 заперечував проти позову, пояснив, що було подано відзив на позов. Позов до співвідповідачів ОСОБА_11 не заявлявся та не уточнювався, після їх залучення співвідповідачами. Підготовче засідання вже закінчено і вже пізно його подавати, докази про проживання ОСОБА_6 в квартирі відсутні.

17.10.2023 р. ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про повернення слухання справи на стадію підготовчого судового засідання.

08.12.2023 р. до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено доводи раніше викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того зазначено, що відповідач ОСОБА_6 без відповідної згоди позивача надає у користування предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_3 , а співвідповідачі незаконно користуються майном належним позивачу з 07.03.2019 р. не маючи для цього жодних правових підстав. Отже, пред`явлена позовна заява про виселення в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 містить докази фактичного проживання, вчинення з їх сторони перешкод позивачу у користуванні та розпорядженні своїм майном, а відповідачами не було надано жодних пояснень чи доказів на підтвердження спростування вимог пред`явленої позовної заяви саме до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . В зв`язку з цим просив суд за результатами розгляду позову винести рішення про виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати в сумі 2481,00 грн.

16.01.2024 р. в судове засідання представник позивача ОСОБА_9 не з`явився, в своїй заяві просив судове засідання провести без його участі та ухвалити рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а саме виселити ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3 та стягнути судові витрати.

16.01.2024 р. в судове засідання представник відповідача ОСОБА_12 не з`явився, в своїй заяві просив провести судове засідання без його участі.

16.01.2024 р. відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

16.01.2024 р. представник третьої особи Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, в своєму клопотанні просив суд справу розглядати без його участі.

На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

20.11.2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №004-2914/840-0479 (на придбання майна), згідно п.1.1. ОСОБА_6 був наданий кредит в сумі 121 240 доларів США (за курсом НБУ сума кредиту є еквівалентом 612 262,00 грн), строком до 10.1120237 р. Згідно п.1.3 договору призначення кредиту на придбання майна: двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7-12)

20.11.2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, згідно п.1.1 для забезпечення виконання боржником ОСОБА_6 зобов`язань визначених основним договором іпотекодавець передав в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири посвідченим 20.11.2007 р. (а.с.13-14).

З копії договору купівлі-продажу квартири від 20.11.2007 р. вбачається, що ОСОБА_6 купила у ОСОБА_14 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ціна якої становила 612 262,00 грн., що за курсом НБУ на дату укладання договору становить 121 240,00 доларів США, які сплачені покупцем продавцю. (а.с.15)

З копії протоколу №387651 проведення електронних торгів вбачається, що торги не відбулися з 09.00 по 18.00 год. 13.02.2019 р., реєстраційний номер лота 327037 іпотека, двокімнатна квартира АДРЕСА_4 . (а.с.20)

Згідно копії акту старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області від 20.02.2019 р. в зв`язку з тим, що 13.02.2019 р. електронні торги з реалізації арештованого майна боржника не відбулися, за заявою стягувача АТ «Універсал Банк» про залишення нереалізованого майна на електронних торгах, предмет іпотеки квартира за адресою: АДРЕСА_1 було залишено за АТ «Універсал Банк». (а.с.16-17)

07.03.2019 р. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. видав свідоцтво про право власності АТ «Універсал Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18)

З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158850148 від 07.03.2019 р. власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є Акціонерне товариство «Універсал банк». (а.с.19)

Копією довідки №605/01-16 від 22.11.2019 р. підтверджується, що згідно Реєстру територіальної громади міста за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21)

Позивачем вказані особи були зняті з реєстрації за вказаною адресою.

Згідно копії довідки Вих-АП №1293/12-22 від 23.08.2022 р. за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб не має. (а.с.22)

З Актів від 09.12.2021 р., 18.08.2022 р., 23.08.2022 р. вбачається, що під час перевірки стану майна банку, яке знаходиться на балансі та належить на праві власності АТ «Універсал Банк» за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що двері квартири АДРЕСА_2 на неодноразові дзвінки не відчинили, сусіди нічого повідомити не змогли. (а.с.23-25)

29.08.2022 р. АТ «Універсал банк» звернувся до ОСОБА_6 з письмовою вимогою про добровільне виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.26)

Вказана письмова вимога поштою була надіслана ОСОБА_6 , що підтверджується копіями квитанції, конверту, рекомендованого повідомлення (а.с.27-29)

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Конституційне право особи на житло містить заборону примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону чи за рішенням суду. Особа може користуватися лише тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону.

Таке право виникає у власника житла (гл.28 ЦК), членів його сім`ї (ст..405 ЦК, ст.156 ЖК), орендаря (наймача) житла (ст.810 ЦК, ст..61 ЖК), членів його сім`ї (ст.816 ЦК, ст.ст.64. 160 ЖК)

Право власності на квартиру відповідача ОСОБА_6 , було правовою підставою для проживання, як самого відповідача так і членів сім`ї чи інших осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

07.03.2019 р. право власності відповідача ОСОБА_6 на вказану квартиру припинилося.

Так як відповідач втратила і право користування квартирою, а відповідно до ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України члени сім`ї чи будь-які інші фізичні особи, також втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 у зв`язку з припиненням права власності у відповідача ОСОБА_6 .

З копії договору оренди квартири від 11.02.2020 р. вбачається, що ОСОБА_6 , через довірену особу передала ОСОБА_3 в оренду квартиру АДРЕСА_3 . (а.с.101-102) Крім того, передача квартири в оренду підтверджується копією акту №1 здачі-приймання квартири та майна та описом майна в квартирі за вказаною адресою. (а.с.103)

З копії акту від 18.01.2023 р. вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.65)

24.01.2023 р. поштою АТ «Універсал Банк» надіслав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 письмову вимогу про добровільне виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності вих.№259 від 24.01.2024 р. (а.с.66-68)

Однак вказана вимога позивача залишилася без відповіді.

В постанові ВСУ №6-709цс16 від 16.11.2016 р. викладена правова позиція, згідно якої, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №653/1096/16-ц п.38, 92 міститься висновок, що негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернення до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. В зв`язку з цим негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного порушення права.

Згідно ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 р. примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Представником банку неодноразово направлялися вимоги відповідачу ОСОБА_6 про добровільне виселення з квартири, здійснювалися виїзди до вказаної квартири представниками банку для добровільного врегулювання питання про виселення, потрапити до квартири не було можливості. Таким чином дії позивача по добровільному виселенню відповідача з квартири результатів не дали.

Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що відповідач ОСОБА_6 перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на вказану квартиру.

Частиною 2 ст. 109 ЖК України встановлено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Так як квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, то дана обставина є підставою для задоволення позову в частині виселення відповідача ОСОБА_6 без надання іншого житлового приміщення.

Що стосується залучених до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд виходить з наступних положень законну.

Згідно з положеннями ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Разом з тим після винесення ухвали суду про залучення до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 представником позивача ОСОБА_9 не було уточнено позовні вимоги до вказаних осіб, не надано суду уточнена позовна заява щодо співвідповідачів.

Представник позивача надіслав поштою на адресу за якою проживають співвідповідачі копії первісної позовної заяви, в якій вказано лише відповідача ОСОБА_6 та позовні вимоги до неї.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не уточнено позовних вимог до співвідповідачів, не визначено їх статусу, суд вважає, що позов відносно співвідповідачів задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаних співвідповідачів.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині виселення відповідача ОСОБА_6 позов підлягає задоволенню, відносно співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 141, 259, 263, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Виконавчий комітет Української міської ради Обухівського району Київської області, як орган опіки та піклування про виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити частково.

Виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), з квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 50,20 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» понесені судові витрати в сумі 2481,00 грн..

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко