КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №939/772/24 Головуючий у 1 інстанції: Міланіч А.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що 21 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 21.04.2023-100000278, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 12 000 грн строком на 42 дні.

Вказував, що оскільки відповідач у добровільному порядку наявну у нього заборгованість за вказаним кредитним договором не погашав, то просив стягнути з нього на свою користь заборгованість за зазначеним договором у розмірі 25 080 грн, з урахуванням відсотків у розмірі 13 080 грн та судові витрати.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 22 080 гривень, з яких: 12 000 гривень - заборгованість за кредитом, 10 080 гривень - заборгованість за відсотками.

В іншій частині в позові відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 132 гривні 64 копійки.

В апеляційній скарзі ТОВ «Споживчий центр»з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 21.04.2023-100000278 від 21.04.2023 у розмірі 25080 грн та суму сплаченого позивачем судового збору в апеляційній інстанції у розмірі 3 633 грн 60 коп.

В обґрунтування скарги вказує, що відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі - 12 000 грн. строком на 42 дні.

Вважає за необхідне зазначити, що проценти за кредитним договором, розраховані способом множення суми тіла кредиту на кількість днів в періоді, які є відповідно 14 днів та 28 днів та на відсотки, які нараховуються відповідно 2 та три відсотки

Таким чином розрахунок заборгованості робився наступним чином:

- 12 000 грн.(сума виданих кредитних коштів) х 2% (Ставка "Економ") х 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою`Економ") та дорівнює 3 360 грн.

- 12 000 грн.(сума виданих кредитних коштів) х 3% (Ставка "Стандарт") х 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 10 080 грн.

Арифметичним шляхом складення нарахованих процентів за користування кредитними коштами за періоди "Економ" та "Стандарт":

Кількість днів користування кредитними коштами 14+28=42 дні.

Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами 3 360 +10 080 = 13440 грн.

Отже, враховуючи вищенаведене, позивачем нараховано відсотки у спосіб, що передбачено договором, що відповідає ст.6, 1046 та 1048 ЦК України, тому суд першої інстанції не врахував процентну ставку у три відсотки, яка нараховувалась від 15-го по 42 день кредитування.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, яка діяла на день призначення справи до розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, то суд вважав за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за договором позики в загальному розмірі 22 080 грн, що складається із: 12 000 грн - заборгованість за кредитом, 10 080 грн - заборгованість за відсотками, розмір яких визначено укладеним між сторонами кредитним договором (12 000 грн. х 2% = 240 грн. х 42 дн.).

Зважаючи на вищевикладене, в іншій частині суд вважав необхідним відмовити у задоволенні позову.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 21 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 21.04.2023-100000278, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 12 000 грн, зі сплатою процентів у розмірі 2% від суми позики за кожен день користування позикою, строком кредитування

42 дні, до 01 червня 2023 року (а.с.10-28,31).

Відповідачем ТОВ «Споживчий Центр» вчасно виконано зобов`язання про надання кредиту в погодженому сторонами розмірі, що підтверджується видатковим квитанцією від 21 квітня 2023 року. (а.с. 31).

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача по вказаному договору станом на 01 червня 2023 року складає 25 080 грн, що включає: 12 000 грн - заборгованість за кредитом, 13 080 грн - заборгованість за відсотками (а.с.8).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ч1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Споживчий Центр» вказувало на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, на підтвердження чого ним надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 21.04.2023-100000278 від 21.04.2023 року (а.с.8).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції зазначав, що оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, то вважав за необхідне частково задовольняючи позовні вимоги стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за договором позики у загальному розмірі 22 080 грн, що складається із: 12 000 грн - заборгованості за кредитом, 10080 грн. - заборгованості за відсотками, розмір яких визначено укладеним між сторонами кредитним договором (12000 грн. х 2% = 240 грн. х 42 дн.) та вважав що, в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на наступні обставини.

Ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ".

Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування Кредитом/ залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Кредитор зобов?язується надати Кредит Позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов?язується повернути Кредит та сплатити Проценти.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов?язаних з підприємницькою, працівника незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого

Пунктом 4.1.Договору передбачено, що Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності.

Пунктом 4.3.Договору передбачено, що днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів

Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано Кредит.

Пунктом 4.4. Договору визначено, що Сторони встановлюють, що Проценти нараховуються з дня надання Кредиту (включаючи безпосередньо день надання Кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення Кредиту позичальник у день цього повернення сплачує Проценти за період фактичного користування Кредитом (включаючи безпосередньо день надання Кредиту). У разі дострокового часткового повернення Кредиту у день повернення позичальник сплачує Проценти за період фактичного користування всією сумою Кредиту, а на залишок суми Кредиту нараховуються Проценти у загальному порядку, передбаченому договором.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов?язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Виходячи з наведеного, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що розрахунок заборгованості слід було робити у спосіб, передбачений договором та який відповідає ст.6, 1046, 1048 ЦК України і суд першої інстанції не врахував процентну ставку у три відсотки, яка нараховувалась від 15-го по 42 день кредитування.

Розрахунок слід було робити наступним чином:

- 12 000 грн.(сума виданих кредитних коштів) х 2% (Ставка "Економ") х 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою`Економ") та дорівнює 3 360 грн.

- 12 000 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") х 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 10 080 грн.

Арифметичним шляхом складення нарахованих процентів за користування кредитними коштами за періоди "Економ" та "Стандарт":

Кількість днів користування кредитними коштами 14+28=42 дні.

Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами 3 360 +10 080 = 13440 грн.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому вона підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитом у розмірі 12 000 грн та по процентам у розмірі 13 080 грн, а всього - 25 080 грн.

Також, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (м. Київ вул. Саксаганського 133-А ) заборгованість за кредитом у розмірі 12 000 грн (дванадцять тисяч) та по процентам у розмірі 13 080 (тринадцять тисяч вісімдесят) грн, а всього 25 080 (двадцять п'ять тисяч вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (м. Київ вул. Саксаганського 133-А ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: