ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-о/753/5/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення спільної заяви подружжя без руху

"12" січня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А, вивчивши спільну заяву подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла спільна заява подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказана заява сформована в системі «Електронний суд».

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024, дану справу визначено за суддею Каліушком Ф.А.

Суддя, перевіривши матеріали заяви, приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною третьою статті 293 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

За приписами ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З матеріалів справи вбачається, що заявники звернулись до суду зі спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу. У змісті заяви останні зазначили, що між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дитини того з батьків, який проживатиме окремо та розмір аліментів на дитину.

Однак, враховуючи вимоги вищевказаного законодавства України, суд зазначає, що заявники зобов`язані надати суду копію нотаріально посвідченого письмового договору про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, а не тільки зазначити про це у спільній заяві подружжя.

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач (заявник) зобов`язаний додати до позовної заяви (заяви) всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (заявлені вимоги) (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач (заявник) може додати до позовної заяви (заяви) копії відповідних доказів).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву (заяву) подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви (заяви) постановляє ухвалу про залишення позовної заяви (заяви) без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви (заяви), спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви (заяви) без руху.

За таких обставин дана заява не може бути прийнята до провадження і заявникам необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків, а саме шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва копії нотаріально посвідченого письмового договору про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітейнотаріально посвідченого письмового договору про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач (заявник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява (заява) вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач (заявник) не усунув недоліки позовної заяви (заяви) у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (заявнику).

Керуючись стст. 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Спільну заяву подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши заявникам строк у п`ять днів з дня отримання ними копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити заявникам, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.