ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/102/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В, Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника відповідача адвоката Гур`єва А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року в складі судді Подус Г.С. у справі № 638/10248/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою.

Позов мотивовано тим, що 07 квітня 2020 року шляхом складання розписки ОСОБА_1 отримав у нього борг у сумі 915 280 грн, що еквівалентно 34 000 доларів США. 27 квітня 2021 року та 07 травня 2021 року він звертався до Відповідача з вимогою про повернення боргу, проте кошти повернуто не було.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики 915 280 грн, що еквівалентно 34 000 доларам США.

13 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про призначення експертизи. Клопотання обґрунтовано тим, що розписка від 07 квітня 2020 року, на яку посилається позивач в обґрунтування позову, складена не ним, а іншою особою.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи та технічної експертизи задоволено частково.

Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи виконано підпис ОСОБА_1 у письмовій розписці від 07 квітня 2020 року на суму 34 000 доларів США, виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 чи іншою особою?

- Чи написана розписка від 07 квітня 2020 року на суму 34 000 доларів США, видана ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 чи іншою особою?

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для визначення обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, а саме отримання коштів відповідачем та складання ним розписки, необхідні спеціальні знання, тому клопотання щодо призначення почеркознавчої експертизи підлягає задоволенню. Клопотання відповідача в частині призначення технічної експертизи задоволенню не підлягає, оскільки проведення технічної експертизи давності документу містить великі ризики втрати розписки, а тому є недоцільною.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гур`єв Андрій Альбертович, подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи та зупинення провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває справа № 635/1214/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, а саме, розписки, на підставі якої ОСОБА_2 обґрунтовує позов в цій справі.

17 липня 2023 року ОСОБА_1 було подано до Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання про зупинення провадження у справі № 638/10248/21 до набрання законної сили рішення суду у справі № 635/1214/23. Однак суд першої інстанції, під час прийняття рішення про призначення експертизи розглянув клопотання саме про призначення експертизи, оскільки воно було подано раніше, ніж клопотання про зупинення провадження у цій справі.

Вважає, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції порушив принцип пропорційності, прийняте рішення призведе до затягування розгляду справи, оскільки така сама експертиза буде призначена в межах справи № 635/1214/23.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 25 січня 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_2 отримано 02 січня 2024 року (том 1, а.с. 95);

ОСОБА_1 повідомлений в судовому засіданні 14 грудня 2023 року (том 1, а.с.91).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гур`єва А. А., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1, 2 статті 77 ЦПК України).

У частині 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частини 1 та 2 статті 102 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц (провадження № 61-4560св21)).

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 200/1897/15-ц (провадження № 61-11851св20)).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 3 статті 12, частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення боргу, ОСОБА_2 обґрунтовує існування договірних відносин складанням відповідачем розписки, за якою останній отримав кошти в борг. ОСОБА_1 ж заперечує вказані обставини та зазначає, що у нього існують сумніви щодо автентичності розписки про отримання у борг грошових коштів.

Оскільки призначення судово-почеркознавчої експертизи обумовлено необхідністю з`ясування факту укладення договору позики, висновки суду першої інстанції про направлення справи до експертної установи для відповідного дослідження є обґрунтованими.

Доводи відповідача про необхідність зупинення провадження до розгляду іншої справи, у якій буде вирішено питання про призначення експертизи не свідчать про незаконність ухвали, оскільки на час її винесення питання щодо призначення експортного дослідження в іншій справі вирішено не було.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.367,368,374, 375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина