Провадження № 2/761/6991/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 cерпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Матвєєвої Ю.О.

з участю секретаря Каніковського Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Хоменко С.А. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 13198,00 грн., моральної шкоди - 5000,00 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову посилається на те, що 09.11.2023 року в м. Києві на вул. Радужна, 69 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Hyundai» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, постраждалі в результаті ДТП відсутні, про що було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Винуватцем ДТП був водій автомобіля «Hyundai» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 , який свою вину визнав. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Hyundai» д/н НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» згідно полісу № 213351095.

14.11.2023 року позивачем, у зв`язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу «Renault» д/н НОМЕР_1 , звернулася до відповідача як страховика цивільно-правової відповідальності особи винної у заподіянні шкоди, із Заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

12.01.2024 року позивач звернувся до судового експерта для визначення об`єктивного розміру матеріального збитку. За результатами незалежного автотоварознавчого дослідження було складено Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 436,24СЕ від 08.02.2024, згідно якого вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Renault» д/н НОМЕР_1 склала 61571,91 грн.

01.03.2024 року за результатами розгляду поданих документів відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування і виплатив страхове відшкодування у розмірі 48422,81 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 10864,54 грн.: 61571,91 грн. (розмір матеріального збитку з врахуванням Ез) - 48422,81 грн. (виплата страхового відшкодування здійснена Страховиком) - 2284,56 грн. (ПДВ) = 10864,54 грн.

Крім того, на думку позивача, вона має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй, внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, що призвело до тривалих душевних хвилювань, вимагало додаткових зусиль та часу для захисту її прав, а тому просить стягнути суму у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

26.04.2024 року недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 30.04.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

13.05.2024 року до суду від відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

24.07.204 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 24.07.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, але подали до суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 09.11.2023 року в м. Києві на вул. Радужна, 69 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Hyundai» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, постраждалі в результаті ДТП відсутні, про що було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а саме складено Європротокол № А8F7764C4E99. Винуватцем ДТП був водій автомобіля «Hyundai» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 , який свою вину визнав.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Hyundai» д/н НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» згідно полісу № 213351095.

Відповідно до ст. 3 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2023 року на електронну адресу ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» звернувся позивач з повідомленням про ДТП від 09.11.2023 року та надав пакет документів необхідних для реєстрації страхового випадку.

Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Як вказує позивач, оскільки строк направлення свого представника для визначення причин настання страхового випадку відповідач порушив, 12.01.2024 року ОСОБА_1 вимушена була звернутися до судового експерта для проведення судової авто товарознавчої експертизи.

08.02.2024 року судовим експертом Картавовим Ю.О. було складено висновок №436.24СЕ про розмір відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault» д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП.

Згідно даного дослідження матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «Renault» д/н НОМЕР_1 складає: 61571,91 грн.

Позивач зазначає, що 14.02.2024 року нею на адресу відповідача було направлено вищевказаний висновок із заявою про долучення його до матеріалів страхової справи та виплати страхового відшкодування.

ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» склало розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № 3498/01/50/2023/2 та виплатило позивачу 48422,56 грн. на особистий рахунок ОСОБА_1 .

Отримання даних коштів не заперечується позивачем та підтверджується доводами, викладеними у позовній заяві, а отже, не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України як обставини, що визнаються учасниками справи.

Стосовно визначення розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, то суд дійшов наступних висновків.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Указана норма кореспондується зі ст. 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон№1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №14-176цс18.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що у страховика - ПрАТ «СК «Еталон» відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, виник обов`язок з відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Суд задовольняє позовну вимогу щодо стягнення з ПрАТ «СК «Еталон» матеріального збитку в межах суми страхового відшкодування без врахування ПДВ та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин.

Як встановлено судом вище на підставі висновку експерта № 436.24СЕ вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,7000, та страховим актом № 3498/01/50/2023/2 вартість відновлювального ремонту складає 61571,91 грн., включаючи ПДВ 2284,56 грн., а тому із суми 61571,19 необхідно виключити ПДВ у розмірі 2284,56 грн., що буде становити 10864,54 грн. Зазначений сума буде становити розмір страхового відшкодування, який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Суд не стягує зі страховика на користь позивача суму ПДВ зважаючи на зміст ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять відомостей про проведений ремонт транспортного засобу за рахунок потерпілої, а отже документально не підтверджено факту оплати проведеного ремонту з урахуванням суми ПДВ, підстави для стягнення зазначеного податку відсутні.

Під час розгляду справи, передбачені ст. 37 підстави «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) не встановлені.

Отже, на підставі наведених в рішенні норм Закону з ПрАТ «СК «Еталон» підлягає стягненню на користь позивача сума страхового відшкодування в розмірі 10864,54грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачкою адміністративного правопорушення позивачка, зазнала майнових втрат внаслідок пошкодження її автомобіля та душевних страждань, було змінено її звичайний спосіб життя.

З урахуванням викладеного, оцінюючи ДТП, яка мала місце 09.11.2023 року, ті обставини, що моральна шкода є пов`язаною з наслідками ДТП, наявність душевних страждань позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений судовий збір у розмірі 1689,42 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,13,19,76-81,89, 141,187, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування у розмірі 10864,54 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий розмір у розмірі 1689,42 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

14 серпня 2024 року