Справа №462/7872/23 Головуючий у 1 інстанції:Мруць І.С.
Провадження №22-ц/811/634/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Мруць І.С. від 06 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 42424 (сорок дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні 46 копійок заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 18.03.2015 року.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10048,80 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Зазначають, що позивачем надана до суду копія Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 13.01.2022 року, у якій зазначено: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання картки. Також з копії заяви чітко вбачається, що позичальник висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що «Діючи на підставі власного волевиявлення, згідно зі ст.634 ЦК України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі тазобов`язується їх належним чином виконувати». АТ КБ «ПриватБанк» звертає увагу на те, що в зазначеній Заяві, особисто підписаній відповідачем, передбачені основні умови кредитування: п.1.3 процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % для карток «Універсальна»; п.1.4 порядок повернення кредиту (Повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., + комісія, щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня 10% від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня 100% від заборгованості); п.1.5 наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором: - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання, але не більше за 15% суми простроченого платежу. Сукупна суми неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань, не може перевищувати половину суми, одержаної за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін; - процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 84%. Крім того, в п.2.1.1.3 Заяви від 13.01.2022 року, особисте підписання якої відповідач не заперечував, надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких грошових зобов`язань перед банком, що випливають з цього договору. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, а тому підстави для відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом за період часу з 13.01.2022 року по 17.09.2023 рік відсутні. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, судом першої інстанції зроблено висновок, що позивачем не надано доказів того, що відповідача ознайомлено з істотними умовами договору. Проте, зазначений висновок спростовується долученими до позовної заяви доказом Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 13.01.2022 року, якою передбачено базову процентну ставку за користування кредитом. Доказів на спростування вказаної обставини відповідачем суду не надано. Зазначає, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції, є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Але, незважаючи на дані положення чинного законодавства суд відмовив у стягненні процентів за користування кредитними коштами взагалі, чим порушив вимоги ст. 1046 та 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справив межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, пояснень позивача до апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 525, 526, 610, 615, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1054 ЦК України, 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року в справі №342/180/17-ц,та задовольняючи позов частково виходив з того, - що відповідачем на підставі Анкети-заяви № б/н від 18.03.2015 року, яку останній підписав, у АТ КБ «ПриватБанк» були фактично отримані грошові кошти в кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором №б/н від 18.03.2015 року, станом на 17.09.2023 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 52473 грн. 26 коп., та складається з: 42424 грн. 46 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 10048 грн. 80 коп. заборгованість за простроченими відсотками. У підписаній сторонами Анкеті-заяві від 18.03.2015 року, відсутні умови договору щодо сплати та нарахування відсотків за договором, відсоткова ставка, строки повернення кредитних коштів, відсутня відмітка щодо отриманої картки та відсутні записи щодо кредитного ліміту за платіжною карткою. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.03.2015 року шляхом підписання анкети-заяви. Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту які містяться в матеріалах даної справи у яких зазначено що такі підписані 13.01.2022 р. не місять підтвердження підписання таких відповідачем до договору, укладеного між сторонами 18.03.2015 року шляхом підписання анкети-заяви, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.03.2015 року шляхом підписання анкети-заяви. В анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані відповідача. Також, в матеріалах справи відсутня інформація щодо виду кредитної картки, яку отримав відповідач відповідно до підписаної сторонами Анкети-заяви від 18.03.2015 року. З копії анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки. Долучена позивачем довідка про видані банківські картки, не містить інформацію що банківські картки видані ОСОБА_1 на підставі договору №б/н від 18.03.2015 року. У Довідці зазначено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: дата відкриття: 11.09.2014, 27.05.2017, 27.05.2017, 04.08.2021, 20.05.2021, однак у такій не зазначено дату підписаного кредитного договору №б/н на підставі якого видавалися перелічені картки. Анкетазаява, на яку посилається позивач, як на підставу укладення договору укладена 18.03.2015 року, однак згідно довідки про видані картки перша картка видавалася 11.09.2014 р. Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ "ПриватБанк", тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідач був ознайомлений у письмовій формі з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк» відповідно до кредитного договору №б/н від 18.03.2015 року. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 10048 грн. 80 коп. заборгованості за простроченими відсотками. У той же час, судом встановлено та доведено зібраними по справі доказами, що відповідач порушив взяті на себе, згідно умов договору від 18.03.2015 року, зобов`язання, а саме: не повертає позивачу отриману суму кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого заборгованість за тілом кредиту складає 42424 грн. 46 коп., іншого розрахунку заборгованості суду не подано. А відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за договором № б/н від 18.03.2015 року у розмірі 42424 грн. 46 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 42424 грн. 46 коп.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає.

В жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просили:

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 18.03.2015 року у розмірі 52473,26 грн. станом на 17.09.2023 рік.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 18.03.2015 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 51000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17.09.2023 рік має заборгованість 52473,26 грн., яка складається з наступного: - 42424,46 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 10048,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 000,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Відповідач продовжує ухилятись від виконання свої зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, що відповідачем на підставі Анкети-заяви №б/н від 18.03.2015 року, яку останній підписав, у АТ КБ «ПриватБанк» були фактично отримані грошові кошти в кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором №б/н від 18.03.2015 року, станом на 17.09.2023 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 52473 грн. 26 коп., та складається з: 42424 грн. 46 коп. заборгованість за тілом кредиту, 10048 грн. 80 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно із ч. 1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у підписаній сторонами Анкеті-заяві від 18.03.2015 року, відсутні умови договору щодо сплати та нарахування відсотків за договором, відсоткова ставка, строки повернення кредитних коштів, відсутня відмітка щодо отриманої картки та відсутні записи щодо кредитного ліміту за платіжною карткою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц встановила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, Універсальна, 30 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.03.2015 року шляхом підписання анкети-заяви.

Також, суд першої інстанції правильно констатував, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту які містяться в матеріалах даної справи у яких зазначено що такі підписані 13.01.2022 р. не місять підтвердження підписання таких відповідачем до договору, укладеного між сторонами 18.03.2015 року шляхом підписання анкети-заяви, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.03.2015 року шляхом підписання анкети-заяви. Вказаного висновку позивач не спростував у суді апеляційної інстанції, будь-яких доказів на спростування цього висновку не надавав, як і доводів не наводив.

В анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані відповідача. Також, в матеріалах справи відсутня інформація щодо виду кредитної картки, яку отримав відповідач відповідно до підписаної сторонами Анкети-заяви від 18.03.2015 року.

Судом першої інстанції також правильно вказано, що з копії анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

Долучена позивачем довідка про видані банківські картки, не містить інформацію що банківські картки видані ОСОБА_1 на підставі договору №б/н від 18.03.2015 року.

У Довідці зазначено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: дата відкриття: 11.09.2014, 27.05.2017, 27.05.2017, 04.08.2021, 20.05.2021, однак у такій не зазначено дату підписаного кредитного договору №б/н на підставі якого видавалися перелічені картки.

Анкета-заява, на яку посилається позивач, як на підставу укладення договору, заповнена 18.03.2015 року, однак згідно довідки про видані картки, перша картка видавалася 11.09.2014 р., 18.03.2015 ж будь-яка картка не видавалася.

Крім того, судом правильно встановлено, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ "ПРИВАТБАНК", тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також, в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідач був ознайомлений у письмовій формі з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк» відповідно до кредитного договору №б/н. від 18.03.2015 року.

На підставі викладеного, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 10048 грн. 80 коп. заборгованості за простроченими відсотками.

У той же час, судом встановлено та доведено зібраними по справі доказами, що відповідач порушив взяті на себе, згідно умов договору від 18.03.2015 року зобов`язання, а саме: не повертав позивачу отриману суму кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого заборгованість за тілом кредиту складає 42424 грн. 46 коп., іншого розрахунку заборгованості суду не подано.

А відтак, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за договором № б/н від 18.03.2015 року у розмірі 42424 грн. 46 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 42424 грн. 46 коп.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2024 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра