Постанова

Іменем України

29 січня 2024 року

провадження №22-ц/824/4248/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє як законний представник недієздатної ОСОБА_2 ,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва

від 11 жовтня 2023 року

в складі судді Ключника А. С.

у цивільній справі №759/4930/23 Святошинського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_3

про зміну способу присудження аліментів, зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам

У С Т А Н О В И В:

В березні 2023 року ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила:

зменшити розмір аліментів та змінити спосіб їх присудження;

визнати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн, щомісячно, на кожну дитину;

звільнити від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 80 957,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2019 у справі №759/12679/16-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 07 серпня 2019 року на виконання даного рішення видано виконавчий лист і починаючи з 01.12.2019 з ОСОБА_2 регулярно стягуються аліменти в частці від її доходу.

Зазначила, що на момент видачі виконавчого листа ОСОБА_2 була встановлена друга група інвалідності, а в червні 2020 року встановлено другу групу інвалідності на два роки та з липня 2022 року продовжено першу групу інвалідності довічно. Інвалідність першої групи ОСОБА_2 встановлено, оскільки їй діагностовано дві невиліковні хвороби: розсіяний склером та деменція. Внаслідок хвороб ОСОБА_2 не може працювати та з доходу отримує лише пенсію по інвалідності.

Також зазначила, що вона вже зверталася до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та способу їх присудження, звільнення від заборгованості по аліментам, за яким ухвалено судове рішення про часткове задоволення позову.

ОСОБА_1 , посилаючись на те, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів у ОСОБА_2 значно погіршився стан здоров`я, внаслідок невиліковних хвороб, що в свою чергу викликає великі витрати на лікування та відсутність самостійно заробляти, вважала, що її матеріальне становище змінилося в бік погіршення, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Відповідач позов не визнав та подав відзив. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивачка вже зверталася до суду з аналогічними позовними вимогами у 2021 році і постановою Київського апеляційного суду відмовлено в задоволенні позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів та частково задоволено вимоги про зменшення розміру аліментів і звільнення від частини заборгованості по аліментам.

Вказав, що судом правомірно відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зміну способу присудження аліментів, оскільки існує правовий висновок Верховного Суду про неможливість зміни способу стягнення аліментів за заявою платника аліментів. Також вказав на правильність висновку суду про відмову у зменшенні розміру аліментів, оскільки розмір який просить позивачка є меншим від мінімального гарантованого законом розміру аліментів на кожну дитину.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині позовних вимог про звільнення від заборгованості по аліментам зазначив, що дана вимога вже вирішена в постанові Київського апеляційного суду від 19.01.2022.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене без повного дослідження доказів, просила скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2023 з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що внаслідок хвороб розсіяний склероз та деменція ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності довічно, у зв`язку з цим, окрім пенсії по інвалідності, не має іншого доходу.

Також вказувала, що ОСОБА_2 має тяжкий матеріальний стан, оскільки після відрахувань по сплаті аліментів має дохід 1 900 грн (50% від пенсії), у зв`язку з цим сплатити заборгованість по аліментам у розмірі 80 957,71 грн не має можливості.

Крім того, як на підставу скасування рішення суду позивачка в апеляційній скарзі зазначила норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, правові висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм матеріального права та обставини життя ОСОБА_2 як до встановлення діагнозів та інвалідності, так і після.

Позивачка належним чином повідомлена про розгляд її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 11.10.2023 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, що підтверджується звітом про доставку на електронну адресу ОСОБА_1 , яка зазначена в апеляційній скарзі, копії ухвали про відкриття апеляційного провадження (а. с. 100, 102).

Відповідач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги позивачки на рішення суду першої інстанції від 11.10.2023 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, що підтверджується звітом про доставку на електронну адресу ОСОБА_3 копії ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги (а. с. 101, 103).

Від відповідача не надходило відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з батьком.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

В листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та зміни способу їх присудження, звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 58 989,97 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та зміни способу їх присудження, звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 58 989,97 грн задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 грн на кожного з дітей, щомісячно. Звільнено від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 58 989,97 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2022 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зменшено розмір аліментів, які визначено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2019 та визначено аліменти у розмірі 1/6 від всіх видів заробітку платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового для дитини відповідного віку.

Звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 10 723,52 грн за період з червня 2020 року по березень 2021 року.

Судом також встановлено, що з червня 2020 року ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року у справі №759/19581/20 ОСОБА_2 визнано недієздатною, а рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року у справі №759/29130/21 опікуном недієздатної ОСОБА_2 призначено її матір ОСОБА_1 (а. с. 16-17).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 має невиліковну хворобу, з червня 2020 року є особою з інвалідністю першої групи, потребує постійного стороннього догляду та з доходів має лише пенсію по інвалідності.

Суд першої інстанції, врахувавши вищевказані обставини та застосувавши положення ст. 180, ст. 192 СК України, які регулюють дані правовідносини, а також встановивши, що обставини наявності у ОСОБА_2 невиліковної хвороби (деменція внаслідок розсіяного склерозу), встановлення їй з 2020 року першої групи інвалідності та відсутність іншого доходу, окрім пенсії по інвалідності, враховані апеляційним судом під час розгляду справи №759/21062/20 та у зв`язку з цим і було зменшено розмір аліментів до 1/6 частини на двох дітей, дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про зменшення розміру аліментів.

Також, слід враховувати і ту обставину, що визначення аліментів у меншому розмірі, ніж 1/6 від доходу платника аліментів на двох дітей, буде суперечити положенням сімейного законодавства, де визначено, що аліменти не можуть бути меншими мінімального гарантованого розміру на одну дитину, який встановлено у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, аліменти в розмірі по 500 грн на кожну дитину, як просить визначити позивачка, є значно меншими мінімального гарантованого розміру на одну дитину, визначеного законодавцем.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, оскільки згідно судової практики, висловленої Верховним Судом в постанові від 11.03.2020 у справі №759/10277/18 неможливо змінити спосіб присудження аліментів за заявою платника аліментів, тоді як відсутня заява одержувача аліментів на зміну способу їх присудження.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неповного встановлення судом обставин справи та невірної оцінки доказів, що містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги в частині вирішення судом позовних вимог про зміну способу присудження аліментів та зменшення їх розміру зводяться до власного тлумачення скаржником норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Посилання в апеляційній скарзі на обставини життя ОСОБА_2 як до хвороби, так і після неї, а також посилання на те, що вона не ухилялася від сплати аліментів та не заперечує проти стягнення з неї аліментів на синів, не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів та зменшення їх розміру.

Щодо вирішення судом першої інстанції позовної вимоги про звільнення від заборгованості по аліментам, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_2 наявна заборгованість по аліментам, яка згідно довідки державного виконавця у ВП №59766815 станом на 01.03.2023 становить 80 957,71 грн (а. с. 15).

Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі №381/1553/19-ц та у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі №509/5304/20.

Отже, суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що у справі №759/21062/20 Київський апеляційний суд при вирішенні позовної вимоги про звільнення від заборгованості по аліментам врахував обставини погіршення стану здоров'я ОСОБА_2 у червні 2020 року та встановлення їй у зв'язку з цим 1 групи інвалідності, а тому частково задовольнив позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 58 989,97 грн та звільнив від заборгованості по аліментам на суму 10 723,52 грн за період з червня 2020 року по березень 2021 року.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, ОСОБА_1 посилалася на те, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_2 від заборгованості по аліментам у розмірі 80 957,71 грн, оскільки вона має тяжку невиліковну хворобу, на підставі якої їй встановлено першу групу інвалідності.

З наведеного слідує, що за обставин на які посилається позивачка вже вирішено спір щодо звільнення від заборгованості по аліментам. А інших обставин, які у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивачкою не зазначалося.

Фактично позивачем ставиться питання про неплатоспроможність боржника, однак доказів щодо відсутності майна не подавала (нерухомого майна, рухомого майна, банківських вкладів тощо).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє як законний представник недієздатної ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська