ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8004/24 Справа № 205/4149/24 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.08.2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їхнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07 серпня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2019 року також, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання їхнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19 червня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач також зазначає, що на його утриманні перебуває відразу двоє дітей, він працює в ТОВ «Аріал Альянс», та з лютого 2024 року його заробітна плата складає після відрахувань податків у розмірі 11 431 грн. 00 коп., іншого доходу не має, тому враховуючи змінений матеріальний та сімейний стан, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 лише у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд, зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, ОСОБА_1 , за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2019 року, на користь ОСОБА_7 , у розмірі з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноліття дитини, до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення сином ОСОБА_8 повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на те, що після відрахування аліментів у нього залишається сума менша ніж мінімальна заробітна плата, тому сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку на кожну дитину для нього вкрай важко, а тому виникла заборгованість по аліментам.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не з`ясував його матеріальний та сімейний стан, а також не врахував сімейний та матеріальний стан відповідачки.

Вважає, що розмір аліментів, обумовлюється зокрема фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі повинні утримувати дитину. Забезпечувати її потреби, необхідні для її віку та розвитку, і стягнення аліментів не повинно порушувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.08.2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їхнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07 серпня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення набуло чинності у передбаченому процесуальним законом порядку.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП № 46917514, відкритого на підставі виконавчого листа № 185/7898/14-ц, виданого 22.10.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , має заборгованість станом на 01.03.2024 року у розмірі 190 260 грн. 62 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2016 року по 08.08.2019 року. Від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину, сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.03.2017 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що згідно із заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2019 року також, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання їхнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19 червня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Означене судове рішення також набуло чинності у передбаченому процесуальним законом порядку.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП № 60920354, відкритого на підставі виконавчого листа № 205/5356/19, виданого 03.12.2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , має заборгованість станом на 01.04.2024 року у розмірі 92 330 грн. 04 коп.

Судом встановлено, що позивач є працездатною особою, та отримує постійних дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою ТОВ «Аріал Альянс» № 00060 від 15.03.2024 року.

При цьому розмір виплаченої йому заробітної плати протягом вересня 2023 року лютого 2024 року у ТОВ «Аріал Альянс» складає: за вересень 2023 року 10 787 грн. 00 коп., з урахуванням утриманих податків 2613 грн. 00 коп., за жовтень 2023 року 10 787 грн. 00 коп., з урахуванням утриманих податків 2613 грн. 00 коп., за листопад 2023 року 10 787 грн. 00 коп., з урахуванням утриманих податків 2613 грн. 00 коп., за грудень 2023 року 10 787 грн. 00 коп., з урахуванням утриманих податків 2613 грн. 00 коп., за січень 2024 року 11 431 грн. 00 коп., з урахуванням утриманих податків 2769 грн. 00 коп., за лютий 2024 року 11 431 грн. 00 коп., з урахуванням утриманих податків 2769 грн. 00 коп.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів посилався на те, що на його утриманні перебуває відразу двоє дітей, він працює в ТОВ «Аріал Альянс», та з лютого 2024 року його заробітна плата складає після відрахувань податків у розмірі 11 431 грн. 00 коп., іншого доходу не має, тому враховуючи змінений матеріальний та сімейний стан, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 лише у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, надана довідка про доходи містить інформацію про достатній дохід для сплати аліментів, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні норм матеріального закону (ст.192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішеннями суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України.

Однак, такі висновки колегія суддів вважає помилковими, оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, розмір його заробітної плати, наявність у відповідача на утриманні двох дітей, на яких стягнено аліменти за рішеннями судів, колегія суддів вважає за необхідне заявлені позивачем вимоги задовольнити, зменшивши розмір аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, РНОКПП НОМЕР_2 , за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до повноліття, до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді