Справа №949/52/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дубровицького районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про встановлення факту батьківства.

24 січня 2024 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді, яка мотивована тим, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року, було задоволено заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства. Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року, рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року, було скасовано, а заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду. 19 січня 2024 року вона отримала копію позовної заяви з додатками, які були завірені позивачем 08 січня 2024 року, крім того, серед додатків була наявна копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 , яка видана 09 січня 2024 року та завірена позивачем 15 січня 2024 року. У той же час, жодного клопотання про долучення документів до матеріалів справи їй не надано, а тому це може свідчити про прийняття суддею Отупор К.М. документів та долучення їх до справи у позапроцесуальний спосіб, оскільки на момент звернення позивачки до суду, даного документа не існувало. Беручи до уваги вищевказані обставини, вона вважає, що участь судді Отупор К.М. у розгляді даної справи викликатиме сумніви в її неупередженості та об`єктивності, а тому просить відвести суддю Отупор К.М. від розгляду справи.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд заяви про відвід судді без її участі, просить суд відмовити у задоволенні заяви у зв`язку із необгрунтованістю.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заяву про відвід підтримала та просила суд її задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду заяви про відвід.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви про відвід судді без його участі, просить суд відмовити у задоволенні заяви.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду заяви про відвід.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про дату та час розгляду заяви про відвід.

Заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1 , оглянувши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Частиною 2 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно частини 5 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала.

Положеннями статей 36, 37, 39 Цивільного процесуального кодексу України передбачені підстави для відводу та самовідводу суддів.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі "Гаусшильдт проти Данії", "Мироненко і Мартиненко проти України" зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України"). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року у справі №5-15п12).

Отже, за нормами статті 39 Цивільного процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Частина 4 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Беручи до уваги те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, а також те, що в матеріалах справи наявна заява позивача ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про народження, яка зареєстрована у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді Отупор К.М. є необґрунтованою та безпідставною, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Отупор К.М. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.