Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1467/24
Провадження № 2/542/560/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі також позивач, ТОВ «Коллект центр») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі також відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики № /2 від 19 лютого 2020 року в розмірі 84824 грн 88 коп., а також понесених судових витрат.

09 вересня 2024 року судом у справі № 542/1467/24 винесено заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» суму заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 19 лютого 2020 року, у загальному розмірі 84824 грн 88 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн (а.с. 104-109).

01 жовтня 2024 року адвокат Працевитий Геннадій Олександрович звернувся в інтересах відповідача ОСОБА_2 до Новосанжарського районного суду Полтавської області із заявою про перегляд заочного рішення, за змістом якої просив: прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення у справі № 542/1467/24, скасувати заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року у справі № 542/1467/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

16 жовтня 2024 року суд своєю ухвалою заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року у цивільній справі № 542/1467/24 задовольнив, заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року, яке ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи № 542/1467/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасував, а розгляд цивільної справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 181-183).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Коллект центр» посилалось на те, що 19 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (надалі також ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_2 укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 відповідно до умов якого, на підставі заявки-анкети № 3345806 від 19.11.2020 позичальнику надано кредит в розмірі 7000 грн. строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом.

У свою чергу, ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору.

У подальшому, 11 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі також - ТОВ «Вердикт Капітал») укладено Договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, і за договором позики № /2.

В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі, за договором позики № /2.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 197364 грн 85 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) складає 6999 грн 99 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги складає 180564 грн 88 коп., заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) складає 9799 грн 98 коп.

Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 84824 грн 88 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6999 грн 99 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68024 грн 91 коп., заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 9799 грн 98 коп.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Згідно з інформацією Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області за № 15.4-44/87 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з місця реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 48).

Відповідно до відповіді № 733651 від 12 серпня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 49).

Враховуючи те, що отримана судом інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача не дала суду можливості встановити таке зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, суд здійснив виклик відповідача ОСОБА_2 через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Як було зазначено раніше, 09 вересня 2024 року судом у справі № 542/1467/24 винесено заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» суму заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 19 лютого 2020 року, у загальному розмірі 84824 грн 88 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн (а.с. 104-109).

16 жовтня 2024 року суд своєю ухвалою заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року, яке ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи № 542/1467/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасував, а розгляд цивільної справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановивши відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії такої ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

21 жовтня 2024 року до суду від представника відповідача адвоката Працевитого Г.О. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 190-204).

За змістом відзиву на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі з огляду на наступні обставини.

Представником відповідача зазначено, що відповідач категорично не погоджується із сумою заборгованості, нарахованою позивачем, та вважає відсотки такими, шо нараховані понад строк кредитування. Оскільки відсотки нараховано поза межами строку кредитування з порушенням вимог чинного законодавства, вказані відсотки не підлягають стягненню.

Зокрема, акцентовано увагу на тому, що відповідно до заявки-анкети № 3345806 від 19.11.2020 відповідач отримав кредит в розмірі 7000 грн із строком користування кредитом 30 днів, тобто до 19.12.2020. Поряд з цим, ОСОБА_2 не був повідомлений про те, що за умови здійснення оплати заборгованості ним, буде продовжено строк кредитування ще на 30 днів. У той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач 19.12.2020 сплатив грошові кошти у розмірі 3797 грн 50 коп., які були віднесені Товариством як сплата відсотків за кредитом, внаслідок чого відбулась пролонгація договору. Таким чином, дію договору пролонговано з 19.12.2020 на 30 днів, тобто до 19.01.2020. З умовами щодо пролонгації договору відповідач не був ознайомлений, оскільки вони містяться у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які ОСОБА_2 не підписувались.

Наголошено також на тому, що ніяких доказів, які б підтверджували укладення на прохання відповідача додаткових угод про продовження строку користування кредитом чи вчинення ним дій, спрямованих на пролонгацію договору, зокрема, сплату відсотків в період після 19.01.2020 - немає. Зворотного матеріали справи не містять. Однак, первісний кредитодавець та в подальшому наступні кредитори, до яких перейшло право вимоги до відповідача, продовжували нараховувати відсотки понад строк кредитування, а саме: до 21.07.2024.

Отже, на думку представника відповідача, вказана нарахована заборгованість жодним чином не була обумовлена при укладенні договору та суперечить вимогам чинного законодавства.

Таким чином, представник відповідача наполягав на тому, що після закінчення 30-денного терміну, на який був наданий кредит, позичальник не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом.

Представником відповідача акцентовано увагу на помилковості нарахованих кредиторами відсотків.

Зокрема, відповідно до розрахунку заборгованості Товариство нараховувало відсотки по кредиту в строк до 18.01.2021 з відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом, а після цієї дати і далі продовжило нараховувати відсотки поза межами строку кредитування вже з відсотковою ставкою 3,5% в строк до 11.02.2022.

За умови нарахування Товариством в межах строку пролонгації відсотків в розмірі 3,5% в день - сума відсотків до сплати була б наступна: 7000,00 грн *3,5% = 245,00 грн/день

245,00 грн* 30 днів (пролонгованих) = 7350,00 грн.

Тіло (7000,00 грн) + відсотки по пролонгації (7350,00 грн) = 14 350,00 грн.

Таким чином, реальна сума боргу ОСОБА_2 за 60 календарних днів кредитування (строк кредитування 30 днів + пролонгація на таким самий строк) складає 14 350,00 грн.

Представник відповідача, просив суд взяти до уваги, що подальші розрахунки заборгованості кредиторів, до яких перейшло право вимоги до відповідача, які містяться у матеріалах справи, взагалі не містять детального розрахунку із зазначенням щоденного розміру нарахування відсотків за кредитом.

Вказав, що було здійснено нарахування відсотків в розмірі 1,75% за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості і далі продовжено нараховування відсотків поза межами строку кредитування вже з відсотковою ставкою 3,5%. Поряд з цим, відсотки, нараховані після спливу строку кредитування, є відсотками за порушення зобов`язання, згідно зі статтею 625 ЦК України.

Вказано, що з позовної заяви та наданих матеріалів вбачається, що тіло кредиту становить 7000 грн 00 коп. Однак, розмір відсотків, яку вимагав стягнути позивач складає 77824 грн 89 коп., що значно перевищує суму тіла кредиту. Отже, на думку представника відповідача, заявлена товариством вимога є об`єктивно несправедливою та непропорційно великою.

Також, зазначено, що позивачем не наданий до матеріалів справи сам договір № /2. Та повторно наголошено на недоведені до відома відповідача змісту Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM».

З огляду на викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу.

25 жовтня 2024 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення (а.с. 209-216), у яких акцентовано увагу на тому, що фактично відповідач не заперечує щодо укладення кредитного договору, видачі йому коштів та наявності заборгованості, проте не погоджується з розміром нарахованих відсотків та витрат на правничу допомогу.

Представником позивача вказано, що підписанням акцепту оферти відповідач підтвердив, що він повністю ознайомився та згоден із Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM».

У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона нарахована.

Поряд з цим, відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, а також доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку.

Відповідно до пропозиції укласти договір, строк дії кредитного договору 3 року. Згідно з умовами Договору Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн, в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем. Сторони погодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строку кредитування, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. Вказано, що всі умови, викладені у Правилах, з якими позивач ознайомився до укладення договору, є невід`ємною частиною договору.

Зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору.

Додатково наголошено на тому, що незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки це суперечить принципам цивільного законодавства.

З огляду на це, враховуючи те, що розмір та порядок нарахування відсотків були погоджені сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Щодо витрат на правничу допомогу, які поніс відповідач, то представником позивача наголошено, що заявлені відповідачем витрати є безпідставними, непідтвердженими належними доказами, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим, з огляду на що у їх стягнення необхідно відмовити або суттєво зменшити їх розмір.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та поясненнях.

Відповідач в судове засідання, призначене на 11 листопада 2024 року, не з`явився, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав.

На підставі частини 10 статті 187 ЦПК України, суд здійснив виклик відповідача ОСОБА_2 через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України.

З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України.

Оголошення про судове засідання, призначене на 11 листопада 2024 року, було опубліковано на офіційному веб-сайті Судової влади України 16 жовтня 2024 року (а.с. 187).

Отже, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник позивача просив у разі неявки відповідача або його представника в судове засідання проводити розгляд справи без їх участі на підставі поданих документів (а.с. 204).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 19 лютого 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 укладено договір позики №/2.

Вказаний договір складається із заявки-анкети на отримання кредиту № 3345806 від 19.11.2020, пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № № /2 від 19 лютого 2020 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети № 3345806 від 19 листопада 2020 року, Акцепту оферти від 19 листопада 2020 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 19 лютого 2020 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети № 3345806 від 19 листопада 2020 року(а.с. 6-зі звороту-7).

Вказані документи підписано ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 7000 грн; строк користування кредитом - 30 днів; строк дії Договору 3 року; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 3675 грн 00 коп., за умови належного виконання умов та відсутності Пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими Правилами; номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується у випадках передбаченими Правилами; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 3675 грн 00 коп., при використанні Номінальної відсоткової ставки; Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, при використанні Номінальної відсоткової ставки; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 7350 грн 00 коп., за умови неналежного виконання умов договору; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5%, за умови неналежного виконання умов Договору.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовував електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора 3q7q4v, який був відправлений йому на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 14- зі звороту).

Аналогічні відомості щодо суми кредиту, терміну кредиту містяться й у Заявці-Анкеті на отримання кредиту № 3345806 (а.с. 6).

Крім того, відповідно до квитанції за сплату № 72902583 від 19.11.2020 підтверджено переказ коштів ТОВ «Інфінанс» відповідачу у розмірі 7000 грн 00 коп. (а.с. 15).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Інфінанс» станом на 11.02.2022 загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором складала 105979 грн 99 коп. (а.с. 16-19).

11 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № /2 від 19 лютого 2020 року, що був укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 (а.с. 22-24).

Відповідно до пункту 2.2. договору, з дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг.

11 лютого 2022 року «Клієнтом» та «Фактором» підписано акт приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 11-02/22 (а.с. 24-зі звороту).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 , договором позики № /2 від 19 лютого 2020 року, у загальному у розмірі 105979 грн 99 коп. з них: сума заборгованості за тілом кредиту 6999 грн 99 коп., сума заборгованості за процентами 98980 грн 00 коп. (а.с. 25-27).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, зокрема, і до ОСОБА_2 за договором позики № /2 від 19 лютого 2020 року (а.с. 28-30).

Відповідно до пункту 2.1. договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом -- «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

10 січня 2023 року «Первісним кредитором» та «Новим кредитором» підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с. 30-зі звороту-31).

Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року (а.с. 32-33, 34) до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором позики № /2 від 19 лютого 2020 року боржник ОСОБА_2 у розмірі 187564 грн 87 коп. з них: сума заборгованості за основним зобов`язанням 6999 грн 99 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами 180564 грн 88 коп. (а.с. 32-33, 34).

Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до Договору надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту № /2 від 19 лютого 2020 року, виконав в повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 19 лютого 2020 року, за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 197364 грн 85 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6999 грн 99 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 180564 грн 88 коп., заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 9799 грн 98 коп.

Поряд із цим, позивач враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просив стягнути відповідача заборгованість у загальному розмірі 84824 грн 88 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6999 грн 99 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68024 грн 91 коп., заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 9799 грн 98 коп.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_2 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування

Судом встановлено, що між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 19 лютого 2020 року укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2, відповідно до якого відповідач на підставі заявки-анкети № 3345806 від 19 листопада 2020 року отримав кредит в сумі 7000 грн зі строком користування кредитом 30 днів в межах строку дії договору 3 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняв пропозицію укласти договір позики.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовував електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора - 3q7q4v, який був відправлений йому на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 14- зі звороту).

Крім того, відповідно до квитанції за сплату № 72902583 від 19.11.2020 підтверджено переказ коштів ТОВ «Інфінанс» відповідачу на картку платника № НОМЕР_1 у розмірі 7000 грн 00 коп. (а.с. 15).

Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу 11-02/22 набуло статусу нового кредитора за договором позики № /2 від 19 лютого 2020 року, отримало право вимоги до ОСОБА_2 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 , договором позики № /2 від 19 лютого 2020 року, у загальному у розмірі 105979 грн 99 коп. з них: сума заборгованості за тілом кредиту 6999 грн 99 коп., сума заборгованості за процентами 98980 грн 00 коп. (а.с. 25-27).

ТОВ «Коллект центр» на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, набуло статус нового кредитора за договором про надання позики № /2 від 19 лютого 2020 року, отримало право вимоги до ОСОБА_2 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором.

За змістом Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 19 лютого 2020 року боржник ОСОБА_2 у розмірі 187564 грн 87 коп. з них: сума заборгованості за основним зобов`язанням 6999 грн 99 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами 180564 грн 88 коп. (а.с. 32-33, 34).

В подальшому позивачем нараховані проценти згідно з кредитним договором з моменту відступлення права вимоги по 21.07.2024 року (останній день дії Договору надання позики № /2 від 19 лютого 2020 року) на суму 9799 грн 98 коп.

З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом встановлено, що позивач правомірно набув права вимоги за договором позики № /2, боржником за якими є відповідач.

Відповідачем не заперечується отримання кредитних коштів за вказаним вище договором та не оспорюється право вимоги позивача у зв`язку з укладенням договорів факторингу та відступлення права вимоги. Оскільки боржник ОСОБА_2 зобов`язання за договором не виконав, не повернув борг у встановлений договором строк, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача заявлену до стягнення суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6999 грн 99 коп.

Щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.

В силу частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Як вказав Верховний Суд у постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). При цьому термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

У згаданій постанові від 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду зокрема вказала: «…Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом…80. Отже, «користування кредитом» це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору…».

Щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом», тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з цим, як вказано у постанові, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, а позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Отже, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Велика Палата прийшла до висновку, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, Велика Палата виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

З позовної заяви та доданих розрахунків вбачається, що позивач звернувся до суду про стягнення основного боргу та відсотків за договором, нарахованих саме у порядку статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України. Як вбачається з письмових доказів у договорі позики № /2 на суму кредиту в розмірі 7000 грн встановлено погоджений сторонами строк користування кредитом - 30 днів. Доказів та умов пролонгації цього договору суду не надано. При цьому сума процентів розрахована позивачем по 19.02.2023 (а.с. 21).

Щодо аргументів позивача про те, що підписанням акцепту оферти відповідач підтвердив, що він повністю ознайомився та згоден із Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», в яких містяться умови щодо пролонгації договору позики, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7.1 та п. 7.2.2 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», первинний строк користування кредитом в рамках Фінансового кредиту, встановлений Сторонами у відповідному договорі фінансового кредиту може бути пролонгований на строк, що відповідає кількості днів, на яку було первинно видано кредит та який вказаний при оформленні відносин між сторонами в договорі. Пролонгація здійснюється в разі якщо позичальником повністю сплачено нараховані проценти, за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту.

З огляду саме на положення вказаних Правил, строк користування наданим кредитом, який становив 30 днів, тобто з 19.11.2020 по 19.12.2020, був пролонгований ще на 30 днів у зв`язку з тим, що в останній день повернення кредиту 19.12.2020 відповідачем сплачені відсотки за кредитом в загальній сумі 3797 грн 50 коп. Також, в судовому засіданні представником позивача повідомлено, що протягом трьох років мала місце пролонгація договору на кожні наступні 30 днів до спливу строку договору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для висновку відносно правомірної пролонгації договору, з огляду на таке.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заявку-анкету на отримання кредиту, та оферту від 19 листопада 2020 року, а також те, що вказані Правила на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили відповідні умови, зокрема, й щодо пролонгації договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання грошових коштів, відсутність у заявці-анкеті та оферті й акцепті чітких умов домовленості щодо пролонгації договору, надані позивачем Правила надання грошових коштів не можуть розцінюватися як такі, що достовірно підтверджують вказані обставини.

Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», не можна вважати складовою договору позики щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заявці-анкеті, оферті та акцепті, які підписані позичальником.

Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

З огляду на викладене, враховуючи, що Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», які наявні в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, суд приходить до висновку, що такі Правила не можна розцінювати, як частину кредитного договору. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку користування кредитом, що встановлений тривалістю у 30 днів.

Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, до матеріалів позову не додано.

За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.

Отже, враховуючи викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку користування кредитом, тобто з 19.11.2020 по 19.12.2020. Починаючи з 20.12.2020 первісний кредитор не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України. Вимоги у порядку статті 625 ЦПК України позивачем заявлено не було.

За умовами укладеного між сторонами договору ТОВ «Інфінанс» надало відповідачу позику в розмірі 7000 грн, на строк 30 днів. Договором передбачено сплату відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 1,75 % за один день користування грошовими коштами.

Таким чином, відповідно до умов договору за час користування коштами відповідач мав сплатити відсотки у розмірі 3675 грн (7000 грн. х 1,75% х 30 днів = 3675 грн).

В наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості ТОВ «Інфінанс» вбачається, що відповідач 19.12.2020 сплатив платіж в сумі 3797 грн 51 коп. на погашення суми відсотків і станом на 19.12.2020 заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом відсутня (а.с. 16).

З огляду на наведене та встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6999 грн 99 коп., оскільки відповідач 19.12.2020 здійснив добровільне погашення відсотків в сумі 3797 грн 51 коп.

Отже, суд прийшов до висновку про те, що відсотки за користування коштами, не підлягають стягненню, і у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_2 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 19 лютого 2020 року, в сумі 6999 грн 99 коп., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту).

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн.

З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 8,25 % з розрахунку: 6999 грн 99 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 84824 грн 88 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 8,25% (відсоток задоволених позовних вимог).

Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 249 грн 81 коп. з розрахунку: 3028 грн (сума сплаченого судового збору) х 8,25 % (відсоток задоволених позовних вимог).

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 17000 грн 00 коп.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір № 07-06/2024 про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року (а.с. 38 - зі звороту - 39), прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» із зазначенням виду послуг та ціни роботи (а.с. 40), платіжну інструкцію № від 12 липня 2024 року на підтвердження факту оплати наданих юридичних послуг на суму 100000 грн (а.с. 41), заявку на надання юридичної допомоги № 943 від 01 липня 2024 року щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 (а.с. 42), в якій вказано про надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням ТОВ «Коллект Центр»: надання усної консультації з вивченням документів - 4000 грн (дві години роботи), підготовка пропозицій 1000 грн (0,5 години роботи), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12000 грн (чотири години роботи), всього 6,5 години роботи становить 17000 грн, витяг з Акта № 3 про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року (а.с. 43).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр», з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1402 грн 50 коп., з розрахунку: 17000 (сума правової допомоги) х 8,25 % (відсоток відмовлених позовних вимог).

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, заявлених представником відповідача до стягнення з позивача, суд зазначає наступне.

Представником відповідача на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: копію ордера на надання правничої допомоги від 13 вересня 2024 року серії АР № 1197065 (а.с. 205), копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.09.2024 (а.с. 206), копію додаткового договору від 12.09.2024 до договору про надання правової допомоги від 12.09.2024 (а.с. 207), щодо представництва інтересів клієнта по справі № 542/1467/24, відповідно до якого визначено, що вартість однієї години роботи адвоката становить 1000 грн, орієнтовний перелік послуг: відзив, клопотання, заява про перегляд заочного рішення 9000 грн (9 годин), участь в судовому засіданні 2000 грн, ознайомлення з матеріалами справи, консультація адвоката 1000 грн Гонорар адвоката за ведення справи становит 10% від фактичного списання суми боргу. У вказаному додатковому договорі зазначено, що вартість послуг є орієнтовною та остаточно узгоджується з клієнтом в акті приймання-передачі послуг.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідного акту приймання-передачі послуг до суду стороною відповідача подано не було, як і не було надано жодних документів на підтвердження факту оплати наданих адвокатом правничих послуг відповідачу. Також суд зазначає, що участі в судовому засіданні адвокат не здійснював.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, що поніс відповідач, з огляду на їх недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ) суму заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 19 лютого 2020 року, у розмірі заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в сумі 6999 грн 99 коп. (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 249 грн 81 коп. (двісті сорок дев`ять гривень вісімдесят одна копійка)та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1402 грн 50 коп. (одна тисяча чотириста дві гривні п`ятдесят копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У задоволенні вимоги представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ;

представник позивача: адвокат Гнатенко Оксана Миколаївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2187 від 19.06.2018;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

представник відповідача: адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001412 від 02.10.2017.

Повний текст рішення складений 11 листопада 2024 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва