Справа № 343/2683/23
Провадження № 22-з/4808/66/24
Головуючий у 1 інстанції Тураш В.А.
Суддя-доповідач Фединяк
У Х В А Л А

11 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Бойчука І.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю ОСОБА_1 її представника адвокатки Креховецької Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги секретаря Вигодської селищної ради Івано-Франківської області Жаб`як Світлани на рішення Долинського районного суду від 08 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання рішення про зняття з реєстрації за місцем проживання протиправним та зобов`язання поновити реєстрацію місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 червня 2024 року апеляційну скаргу секретаря Вигодської селищної ради Івано-Франківської області Жаб`як Світлани задоволено. Рішення Долинського районного суду від 08 лютого 2024 року скасовано й ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вигодська селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання рішення про зняття з реєстрації за місцем проживання протиправним та зобов`язання поновити реєстрацію місця проживання відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Вигодська селищної ради Івано-Франківської області 1610 грн ( одна тисяча шістсот десять гривень) 40 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

01 липня 2024 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених витрат за надання правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 5600 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокатка Креховецька Н.М. заперечили доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат посилаючись на те, що їм не направлялась заява про ухвалення додаткового рішення та докази, з приводу понесених витрат на правову допомогу.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Дуткевич М.В. повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засіданні не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до пункту 3 частин першої, третьої статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, у відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_2 та адвокатом Дуткевич М.В. укладено договір про надання правничої допомоги №71 від 17 листопада 2023 року (а.с.109-110 Т.1) .

Предметом і метою Договорів є надання адвокатом необхідну правничу допомогу під час цивільного провадження.

Відповідно до п. 3.1 договору за виконання роботи Клієнт виплачує Виконавцеві гонорар у розмірі 6 000 грн незалежно від результату надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі. (додаткова постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17).

Відповідно до ч. 8 ст 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17 листопада 2023 року адвокат Дуткевич М.В. виконав, а ОСОБА_2 прийняла правову допомогу на загальну суму 5 800грн (а.с.111 Т.1) грн.

Згідно квитанції №5 від 04.01.2024 року ОСОБА_2 згідно розрахунку сплатила 5 800 грн (а.с.112 Т.1)

Частиною 4 ст. 137 ЦПК визначено, що розмір таких витрат має бути співмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 цієї статті передбачена можливість зменшення розміру таких витрат понесених однією стороною за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що сторона з якої на користь іншої сторони стягуються такі витрати повинна бути обізнана про розгляд судом такого питання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 753/7130/20.

За правилами ч. 7 ст. 43 ЦПК України учасники справи звільняються від обов`язку надсилати учасникам справи копій документів лише у разі якщо вони подаються до суду у електронній формі.

До заяви про розподіл витрат на правничу допомогу подану представником відповідача не надано доказів направлення копії такої заяви іншій стороні.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що не виконання заявником вимог процесуального закону про направлення іншій стороні копії заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу з доданими до неї документами, позбавляє іншу сторону надавати свої заперечення, що не можна вважати припустимим, а тому слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи № 343/2683/23 в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.133,141, 270, 368,381, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи № 343/2683/23.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15 липня 2024 року.

Судді: В.Д. Фединяк

І.В.Бойчук

І.О. Максюта