ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 березня 2023 року у складі судді Савченко Л. І.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг «monobank» від 11.12.2017 та наявність заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яка виникла станом на 25.05.2020 у сумі 35 602,42 грн, просив про стягнення з ОСОБА_1 вказаної заборгованості та 2 102 грн понесених по справі судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

11.12.2017 відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву від 11.12.2017. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок та встановивши ліміт використання кредиту.

Проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, припинила здійснення платежів в рахунок погашення суми кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 25.05.2020 складає 35 602,42 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 березня 2023 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «monobank» від 11.12.2017 станом на 25.05.2020 у розмірі 35 602,42 грн.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач у порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору не виконала зобов`язання за вказаним кредитним договором.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що висновок суду про те, що умови договору були узгоджені шляхом підписання Умов обслуговування рахунків зроблено за відсутності будь-яких доказів та без врахування позиції Верховного Суду, яка є обов`язковою для врахування судами.

Вказує, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Вважає, що у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим банком у період з часу виникнення спірних правовідносин (11.12.2017) до моменту звернення до суду з цим позовом (2020 рік), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил, а також Тарифів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім того, вказані документи не містять підпису позичальника, тому відсутні підстави вважати, що останній був ознайомлений з ними.

Зазначає, що позивачем не доведено, що відповідач, використовуючи додаток, за допомогою аналогу власноручного підпису (електронного підпису) погодила всі умови та правила надання банком послуг, ні самого додатку, ні його копії позивачем суду надано не було. Також позивачем не було надано жодного доказу про внесення його до Довірчого списку та можливість банку генерувати електронний цифровий підпис, а тому висновок суду про підписання відповідачем договору за допомогою ЕЦП не відповідає фактичним обставинам справи, а отже і факт укладення кредитного договору між сторонами недоведений.

Звертає увагу на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є таблицею нарахувань невідомого походження, а відтак не є належним, допустимим і достовірним доказом ні руху коштів по картковому рахунку, ні розрахунком суми боргу, ні доказом існування самого боргу, якби навіть кредитний договір існував. Вказаний розрахунок не містить інформації про встановлення кредитного ліміту, про обчислення, порядок нарахування суми тіла кредиту.

Наголошує, що банком самостійно збільшено тіло кредиту за рахунок нарахованих відсотків, погашення яких відбулося за рахунок тіла кредиту, і відповідно відбулося «штучне» збільшення тіла кредиту.

При цьому, надана позивачем копія анкети-заяви не містить такого розпорядження позичальника щодо договірного списання платежів за прострочення кредиту за рахунок кредитного ліміту.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 11.12.2017 між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг (monobank), за умовами якого АТ «Універсал Банк» відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні та надав відповідачу кредит у вигляді поновлювального кредитного ліміту з використанням спеціального платіжного засобу - платіжної картки monobank.

Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість за наданим кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції вважав доведеним розмір заявленої позивачем заборгованості за тілом кредиту - 35 602,42 грн, з чим колегія суддів апеляційного суду повною мірою погодитись не може з огляду на таке.

За правилами статті 526 ЦК України загальні умови виконання зобов`язання полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, у тому числі з договорів та інших правочинів (пункт 1 частини другої статті 11, частина друга статті 509 ЦК України).

Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частини перша - третя статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Заперечуючи укладення спірного договору та наявність заборгованості за кредитом, апелянт вказує на те, що Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11.12.2017 вона не підписувала, а банк не мав права генерувати електронний цифровий підпис. Проте, такі доводи спростовуються наявними у справі письмовими доказами, зокрема, самою Анкетою-заявою від 11.12.2017, яка містить власноручний підпис позичальника ОСОБА_1 із світлокопіями її паспорту та довідки про присвоєння ІПН, що відповідачем по справі не спростовано та свідчить про дотримання сторонами письмової форми кредитного договору.

Як вбачається з Анкети-заяви від 11.12.2017, підписаної відповідачем, ОСОБА_1 просила банк відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт з правом банку на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Проставлянням власноруч свого підпису ОСОБА_1 погодилась з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтвердила та зобов`язалась виконувати його умови.

Відповідач також надала право та доручила АТ «Універсал Банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих у банку без додаткових її розпоряджень для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань, що випливають з умов цього Договору та/або іншого договору, що укладений між нею та банком.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо погоджених сторонами умов кредитування в частині процентів за кредитним договором, їх розміру, типу процентної ставки та порядку їх сплати (стаття 1056-1 ЦК України).

В анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, а Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, до яких приєдналась відповідач, а також Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту щодо дотримання вимог частини другої статті 11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, позивач суду не надав та не довів підстав списання процентів за кредитом за рахунок кредитних коштів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № б/н від 11.12.2017, укладеним між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 станом на 25.05.2020, та доводи відповідача в цій частині й за відсутності доказів щодо погодженого сторонами в установленому законом порядку розміру процентів за кредитним договором, безпідставно стягнув з відповідача кредитну заборгованість у сумі 35 602,42 грн, до складу якої позивачем включено також нараховані та списані за рахунок кредитних коштів проценти на залишок поточної заборгованості за кредитом за ставкою 38,4% річних у сумі 11 926,44 грн.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв та відповідних обставин суду не доводив.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому вимоги позивача підлягають задоволенню лише у частині стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 23 675,98 грн, що відповідає усталеній судовій практиці у цій категорії справ (див. правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення суми заборгованості відповідача за кредитним договором від 11.12.2017.

За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 березня 2023 року змінити, зменшивши розмір заборгованості за Договором про надання банківських послуг (monobank) від 11.12.2017 станом на 25.05.2020, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», з 35 602,42 грн до 23 675,98 грн.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви 1 397,83 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги 1 056,26 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна