Справа № 199/6670/15-ц
УХВАЛА

16.01.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 (боржник) про визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо звернення стягнення на кошти, де стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС»,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданою скаргою, в останній заявлено наступні вимоги:

- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. щодо звернення стягнення на кошти ОСОБА_1 в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, які стягнуті з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецьку Оксану Олександрівну вчинити дії щодо повернення неправомірно стягнутих коштів в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Скарга обґрунтована тим, що 20.07.2023 р. приватним виконавцем Русецькою Оксаною Олександрівною відкрито виконавче провадження №66144571 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) №199/6670/15-Ц від 18.06.2021 р., який виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства, комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором №760240/ФЛ у сумі 97 436,21 дол. США та 844 442,06 грн., що складається з 50 809,61 дол. США заборгованість за сумою кредиту; 46 626,60 дол. США заборгованість по процентам; 844 442,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 8-9).

26.07.2021 р. приватним виконавцем Русецькою О.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с.10-11).

12.08.2021 р. приватний виконавець винесла постанову про зняття арешту з коштів напідставі заяви боржника з підтверджуючими документами про те, що арешт був накладений, в тому числі на рахунок НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для зарахування соціальної виплати, у відповідності до чого виникла необхідність в припиненні арешту, накладеного на рахунок по соціальній виплат (а.с. 12-13).

07.09.2023 р. на рахунок скаржника № НОМЕР_4 , відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», надійшла соціальна виплата: соціальна допомога від Департаменту соціальної політики ДМР в розмірі 20 000,00 грн., які були автоматично списані АТ КБ «ПриватБанк» на підставі платіжної інструкції №2083 від 06.09.2023 р.

Відповідно до вказаної платіжної інструкції приватним виконавцем Русецькою О.О. звернуто стягнення на кошти, які знаходились на рахунку НОМЕР_4 , який призначений для отримання соціальної виплати та звернення на який заборонено нормами чинного законодавства.

При зверненні до суду ОСОБА_1 зазначає, що всупереч прийнятої постанови про зняття арешту з коштів боржника від 12.08.2021 р., стягнення відбулось з рахунку НОМЕР_4 , відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для зарахування соціальної виплати, про що приватний виконавець достеменно обізнана.

На момент подання вказаної скарги на дії приватного виконавця Бойко В.В. направлено до приватного виконавця заяву про повернення неправомірно стягнутих коштів (а.с. 18-20).

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. не визнала скаргу, надала письмові заперечення (а.с. 29-32), згідно з якими 20.07.2021 р. приватному виконавцю надійшла заява про примусове виконання рішення від керівника юридичного відділу ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» Н.С. Семченкової та дублікат виконавчого листа у справі № 199/6670/15-ц, виданий 18.06.2021 р. Амур Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «НАДРА» (правонаступник ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНАС») заборгованості за кредитним договором №760240/ФЛ в сумі 97436,21 дол. США та 844 442,06 грн., що складаються з 50809,61 дол. США - заборгованість за сумою кредиту; 46626,60 дол. США заборгованість по процентам; 844 442,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 34-35); того ж дня винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена боржнику, а також в подальшому 26.07.2021 р., керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до банківських установ для виконання.

27.07.2021 р. з метою з`ясування виконання боржником судового рішення, на адресу боржника надіслано виклик державного виконавця з вимогою з`явитися 11.08.2021 р. до приватного виконавця та надати пояснення щодо невиконання рішення суду або відомості про сплату боргу.

10.08.2021 р. боржником приватному виконавцю надано заяву про зняття арешту з рахунку НОМЕР_4 , оскільки на зазначений арештований рахунок боржник отримує соціальні виплати, та приватним виконавцем на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зняття арешту з рахунку, яку направлено до банківської установи.

На переконання приватного виконавця в частині вимог скарги ОСОБА_1 , саме на банк, який виконує постанову про арешт коштів боржника, в силу положень ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладено визначення статусу коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку.

14.09.2023 р. ОСОБА_1 подано на адресу приватного виконавця заяву боржника щодо визначення поточного рахунку НОМЕР_4 для здійснення видаткових операцій, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», до заяви долучено довідку, що на рахунок отримуються соціальні виплати, також на вказаний рахунок можуть бути зараховані будь-які інші виплати, крім того не надано документальне підтвердження на підтвердження того, що рахунок має виключно спеціальний режим використання (тобто на рахунок зараховуються лише соціальні виплати, заробітна плата, пенсія, аліменти і нічого крім) та/або на даний рахунок звернення стягнення заборонено законом.

15.09.2023 р. приватним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку ля з здійснення видаткових операцій, яку направлено до банківської установи для виконання.

21.09.2023 р. приватному виконавцю надійшло повідомлення з АТ КБ «ПриватБанк» про те, що рахунок НОМЕР_4 не обмежено.

Стягувач (ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») у письмових поясненнях просив суд відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що аналіз статті 449 ЦПК України та частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Арешт рахунку боржника, з якого було списано кошти, які боржник просить повернути, було накладено 26.07.2021 р., відтак, 26.07.2021 р. боржник дізнався про неправомірний, на його думку, арешт рахунку. В той же час скаргу боржник подав 13.09.2023 р., тобто з порушенням десятиденне строку на оскарження дій виконавця, та у скарзі не просить суд поновити строк на оскарження дій виконавця, у зв`язку з чим, на переконання приватного виконавця, провадження за скаргою боржника повинно бути закрито у зв`язку з пропущенням строку на оскарження дій виконавця.

На переконання приватного виконавця, боржником не надано жодних доказів, що рахунок, на який виконавцем накладено оскаржуваний арешт, являється рахунком для нарахування соціальної допомоги, а також, що отримані кошти у розмірі 20 000,-- грн. являються соціальними виплатами, що свідчить про безпідставність скарги.

Учасники справи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях, в окремо поданий суду заявах просили суд про розгляд справи у їх відсутності.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, яке відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 20.07.2021 р. (а.с. 8), №66144571 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) №199/6670/15-Ц від 18.06.2021 р., який виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства, комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором №760240/ФЛ у сумі 97 436,21 дол. США та 844 442,06 грн., що складається з 50 809,61 дол. США заборгованість за сумою кредиту; 46 626,60 дол. США заборгованість по процентам; 844 442,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 8-9).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 26.07.2021 р. накладений арешт коштів боржника (а.с. 10 11).

12.08.2021 р. постановою приватного виконавця знятий арешт з UА 3498283, що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : рахунок НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», для зарахування соціальної виплати, у відповідності до чого виникла необхідність в припиненні арешту, накладеного на рахунок по соціальній виплаті.

Як встановлено судом на підставі довідки з АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 15), гр. ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_5 ( НОМЕР_4 ), на яку отримує соціальні виплати. Також на вказану (картку) рахунок може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

05.09.2023 р. на вказаний вище рахунок надійшло 20 000,00 грн., що підтверджується випискою по вказаному рахунку (а.с. 16), які 07.09.2023 р. були стягнуті відповідно до виконавчого провадження.

14.09.2023 р. на адресу приватного виконавця надано заяву боржника щодо визначення поточного рахунку НОМЕР_1 для здійснення видаткових операцій, відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», до якої надано довідку, що на рахунок отримуються соціальні виплати, також на вказаний рахунок можуть бути зараховані будь-які інші виплати (а.с. 44).

15.09.2023 р. приватним виконавцем, дії якого оскаржуються в цій справі, винесено постанову про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, яку направлено до банківської установи на виконання (а.с. 45 звор. 46).

21.09.2023 р. на адресу приватного виконавця надійшло повідомлення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно з яким постанова про визначення рахунку для здійснення видаткових операцій стосовно ОСОБА_1 не виконана, оскільки здійснення видаткових операцій не обмежено, рахунок активний (а.с 46 звор.).

ОСОБА_1 заперечує правомірність дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О.; приватний виконавець заперечує проти доводів скарги з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, враховуючи наступне.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України,законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виплати, на які не може бути звернено стягнення, визначені ст. 73с Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 (провадження №12-28г20) зроблено такі висновки: «Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

З вищенаведеного вочевидь, що саме на банківську установу покладається обов?язок виконання або невиконання постанов про арешт коштів та списання коштів шляхом виконання або невиконання платіжних інструкцій виконавців.

Як встановлено судом, 14.09.2023 р. на адресу приватного виконавця надано заяву боржника щодо визначення поточного рахунку НОМЕР_1 для здійснення видаткових операцій відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», до якої надано довідку, що на рахунок отримуються соціальні виплати, також на вказаний рахунок можуть бути зараховані будь-які інші виплати.

Судом встановлено, що 15.09.2023 р. приватним виконавцем, дії якого оскаржуються в цій справі, винесено постанову про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, яку направлено до банківської установи на виконання.

21.09.2023 р. на адресу приватного виконавця надійшло повідомлення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно з яким постанова про визначення рахунку для здійснення видаткових операцій стосовно ОСОБА_1 не виконана, оскільки здійснення видаткових операцій не обмежено, рахунок активний (а.с 46 звор.).

Згідно з вимогами ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року N 14 передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"). Крім цього, серед обов`язків виконавця також закріплено здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено судом та зазначено вище, саме на банк, який виконує постанову про арешт коштів боржника, в силу положень ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладено визначення статусу коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку, та таке повідомлення банком здійснено (а.с. 46 звор.).

Оскільки на кошти, які зараховуються як соціальна виплата, та знаходяться на рахунку боржника, не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю, та після отримання від банку повідомлення такий арешт виконавцем знятий, що підтверджується постановою приватного виконавця від 12.08.2021 р. (а.с. 12) та повторно не накладався, відсутні підстави для висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим для суду наявні підстави для постановлення ухвали про відмову в її задоволенні.

Щодо строку звернення ОСОБА_1 до суду із даною скаргою, то такий строк не пропущений: стягнення відповідно до виконавчого провадження 20 000,00 грн., які були отримані ОСОБА_1 від Департаменту соціальної політики ДМР 05.09.2023 р., мало місце 07.09.2023 р. (а.с. 16), скарга надійшла до суду 15.09.2023 р., відтак, встановлений п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України строк не пропущений.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (ст. 452 ЦПК України).

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст.ст. п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 260- 261, 450-451, 452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо звернення стягнення на кошти, де стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покласти заявника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дата підписання ухвали 16.01.2024 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Спаї