справа № 208/7727/24
провадження № 2/208/1436/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Трусової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, яка є простроченою та відповідачем не погашається. До стягнення заявлено заборгованість у розмірі 75251,90 грн, право на отримання якої позивач набув від первісного кредитора відповідача, а саме: 42326,90 заборгованість по тілу за кредитним договором, 32925,00 грн заборгованість за картковим рахунком.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2024 р. цивільну справу №208/7727/24 було розподілено судді Гречаній В.Г.

Відповідно до відомостей відділу формування та ведення реєстру триторіальної громади міста Кам`янської міської ради, які отримані судом 21.08.2024 р., інформація щодо реєстрації відповідачки ОСОБА_1 - відсутня.

Відповідно до відповіді № 750776 від 22.08.2024 р. з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

26 вересня 2024 року до суду від відповідачки надійшов відзив, в якому вона проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що позивач неправомірно набув право грошової вимоги до відповідача. В цій справі договір факторингу не містить відомостей про те, за яку суму відступається право грошової вимоги, також відсутня загальна заборгованість за договором факторингу, реєстр кредиторів не підписаний первісним кредитором. Не надано позивачем і доказів сплати ціни продажу за відступлення права. Відсутні докази отримання відповідачем від первісного кредитора кредитних коштів.

01 жовтня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач надає додаткові докази та зазначає, що не може надати докази зарахування коштів відповідачу, оскільки йдеться про банківську таємницю, в той час як сам відповідач міг би надати виписки по своїм рахункам. Наводить розрахунки заявлених до стягнення сум.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

20 липня 2023 року відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №6987076, який підписано позивачем за допомогою електронного підпису (одноразовим ідентифікатором). Основними умовами споживчого кредиту є наступні:

1) сума 10600,00 грн;

2) строк 105 днів з 20.07.2023 року, які складаються з пільгового 15 днів) та поточного (90 днів) періодів);

3) процентна ставка 94072,00% (для пільгового періоду) і 12556,00% загальні витрати. Для пільгового періоду 1,5% на день, для поточного періоду 3,00% на день;

4) комісія за надання кредиту 1060,00 грн.

29 січня 2024 року згідно договору факторингу №29012024 ТОВ «МІЛОАН» передало відповідачу право грошової вимоги в т.ч. за кредитним договором з відповідачем.

Згідно витягу з реєстру боржників №1 передано заборгованість за кредитним договором з відповідачем у розмірі 42326,90 грн.

Позивачем надано розрахунок заборгованості з 29.01.2024 року по 20.07.2024 року.

Позивачем додатково надано витяг, згідно якого право вимоги до позивача відступлено під №2812, також надано копію підписів сторін договору факторингу.

Окрім цього, 04 серпня 2023 року відповідачем та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладено договір про надання фінансового кредиту №04220-08/2023, який підписано позивачем за допомогою електронного підпису (одноразовим ідентифікатором). Основними умовами споживчого кредиту є наступні:

1) сума 8500,00 грн;

2) строк 360 днів (до 28.07.2024 року);

3) процентна ставка 2,50% в день;

4) комісія за надання кредиту 1060,00 грн;

27 грудня 2023 року згідно договору факторингу №27122023 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало відповідачу право грошової вимоги в т.ч. за кредитним договором з відповідачем.

Згідно витягу з реєстру боржників передано заборгованість за кредитним договором з відповідачем у розмірі 39525,00 грн.

Позивачем надано розрахунок заборгованості з 2712.2023 року по 30.06.2024 року.

Позивачем додатково надано витяг, згідно якого право вимоги до позивача відступлено під №2694, також надано копію підписів сторін договору факторингу.

З метою стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частинами першою та другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частинами 1-4, 6 Закону України «Про захист прав споживачів» від 15.11.2016 року №1734-VIII (далі Закон №1734-VIII) встановлено, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг.

У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової чи супутньої послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Інформація про платежі, що надається споживачу кредитодавцем відповідно до частин другої та третьої цієї статті, обов`язково має включати базу розрахунку платежів (суму, на підставі якої робиться відповідний розрахунок, зокрема суму наданого кредиту, суму непогашеного кредиту тощо).

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону №1734-VIII нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року №675-VIII (далі Закон №675-VIII) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею

За ч. 1 ст. 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Суд констатує належність відступлення позивачу прав вимоги за кредитним договором. Також з наданих розрахунків вбачається відсутність нарахувань, здійснених позивачем відповідачу.

Матеріалами справи підтверджується виконання кредитодавцями своїх зобов`язань з надання відповідачу кредитних коштів, а також отримання та використання таких коштів відповідачем.

В свою чергу в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погашення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором або неналежність розрахунку заборгованості, заявленої до стягнення.

Подібне правозастосування здійснено Дніпровським апеляційним судом у постановах від 22.10.2024 року у справі № 629/552/24, від 15.10.2024 року у справі №209/7547/23, від 24.09.2024 року у справі № 206/5730/23, від 24.09.2024 року у справі №215/411/24, від 13.08.2024 року у справі №183/9777/23.

Вищевикладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача наявної заборгованості, за виключенням наступного.

Принцип jura novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи.

З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує спірні відносини та приймає рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні правовідносини.

Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.10.2024 року у справі №932/1693/21.

Згідно витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу від 29.01.2024 року №29012024 відступлено в т.ч. суму заборгованості за комісією у розмірі 1060,00 грн. У п. 1.5.1. договору про споживчий кредит від 20.07.2023 року №6987076 вказано, що 1060,00 грн складає комісія за надання кредиту.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то такі дії, а також супроводження кредиту не є самостійними послугами, які зумовлюють сплату позичальником коштів за це. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості за кредитом, здійснюється банком у своїх інтересах при реалізації ним своїх прав за кредитним договором, а тому такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику. Встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами, а тому на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавалися.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц.

Отже, ця умова договору від 20.07.2023 року є нікчемною, а відповідна комісія не може бути стягнута з відповідача.

Подібне правозастосування здійснено Дніпровським апеляційним судом у постанові від 07.08.2024 року у справі №202/4760/23.

Щодо доводів відповідача суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2024 року у справі №363/3231/18

Щодо обох кредитних договорів відповідач зазначав, що право вимоги відступлено неналежним чином. Водночас, надані докази у справі дають розумні підстави вважати, що відступлення права вимоги мало місце, в свою чергу жодного доказу на спростування факту такого відступлення або ж на підтвердження стверджуваних відповідачем обставин відступлення права вимоги до суду не надано. Позивачем надані в т.ч. витяги з договорів факторингу, а також наведено розрахунки заборгованості. Відповідач не надав контрдоказів проти цих обставин (відповіді на запити до первісних кредиторів, контррозрахунки, клопотання про витребування доказів також не заявлено). Також суд визнає належними доводи позивача про те, що відповідач не був обмежений у спростуванні твердження про отримання ним кредитних коштів шляхом надання виписки по банківському рахунку, розумних підстав для ненадання такого доказу (або ж заявлення клопотання про його витребування) відповідачем не наведено.

Отже, судом визнається правдивість доводів позивача на підставі наданих ним доказів, оскільки вони переважають доводи відповідача, які жодним доказом не підтверджені.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) заборгованість за кредитним договором від 20.07.2023 року №6987076 у розмірі 41266,90 грн (сорок одна тисяча двісті шістдесят шість гривень 90 копійок), а також заборгованість за кредитним договором від 04.08.2023 року №04220-08/2023 у розмірі 32925,00 грн (тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять гривень 00 копійок), а всього: 74191,90 грн (сімдесят чотири тисячі сто дев`яносто одна гривня 90 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) судовий збір у розмірі 2985,30 грн (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 30 копійок).

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя В.Г. Гречана