ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/191/23Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 22-ц/817/136/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 606/191/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2023 року (постановлену суддею Мельник А.В.) про відмову у задоволенні заяви про стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи №606/191/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2023 року провадження у даній справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства), оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу між громадянами Республіки Австрія.

23 жовтня 2023 року до місцевого суду надійшла заява представника ОСОБА_4 - адвоката Бузанова Д.В. про стягнення судових витрат на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України внаслідок необґрунтованих дій позивача, а саме: витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 14000 грн, судовий збір 536.80 грн.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 адвоката Бузанова Д.В. про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_4 - адвокат Бузанов Д.В. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що необґрунтованість дій позивача полягає в тому, що вона, знаючи про непідсудність справи судам України, подала позовну заяву, при цьому не правильно вказала адресу відповідача, що призвело до ухвалення заочного рішення. Крім цього, знаючи, що аналогічна справа розглядається в суді в Австрії, позивачка спочатку звернулася з позовом до Печерського районного суду м.Києва, а згодом до Теребовлянського районного суду, не вказавши, що вже зверталася з таким позовом до іншого суду.

У зв`язку з наведеним просить ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2023 провадження у даній справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2023 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 адвоката Бузанова Д.В. про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовлено.

На підтвердження понесених витрат представником відповідача адвокатом Бузанов Д.В. подано:

- розрахунок суми судових витрат

- договір про надання правничої (правової) допомоги від 05 липня 2023 року;

- квитанція про сплату витрат на правничу допомогу;

- акти виконаних робіт від 05 липня 2023 року;

- рахунки від 05 липня 2023 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин 5, 6 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 ЦПК України.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була подана внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Крім того, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Отже, саме по собі закриття провадження у справі не є необґрунтованими діями позивача

Таким чином, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічний висновок викладений в постановах КЦС у складі Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року в справі №521/3011/18.

Апеляційний суд зазначає, що в даній справі не постановлено ухвали про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України.

Із ухвали Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2023 року про закриття провадження вбачається, що ознак зловживання позивачем ОСОБА_3 процесуальними правами не встановлено, а так само і не встановлено необґрунтованих дій позивача ОСОБА_3 стосовно відповідача ОСОБА_5 . Також ухвалою встановлено, що представник відповідача не заперечує проти закриття провадження у справі.

В той же час, відповідач ОСОБА_6 не оскаржував вищенаведену ухвалу суду та не просив змінити її мотивувальну частину, де судом надавалася чи не надавалася оцінка обґрунтованості дій позивача.

Доводи апелянта про те, що факт звернення позивача до суду із позовною заявою, яка непідсудна судам України свідчить про необґрунтованість дій позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2023 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 22 січня 2024 року.

Головуючий : О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак