Справа №534/2642/24
Провадження №2/534/790/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі : головуючого судді Солохи О.В.

з участю секретаря судового засідання Гончар С.Т.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти на його особисте утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Заявлені вимоги мотивує тим, що наразі він досяг повноліття, але продовжує навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку матері.

Ухвалою суду від 11.11.2024 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відповідності до ст.278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не подав. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін не надав.

Тому, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно із довідки наданої Відокремленим структурним підрозділом «Політехнічний фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського» №215 від 18.04.2024, ОСОБА_1 є студентом ІІ курсу. Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно із ст.27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27.09.1991 дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Відповідно до ст.28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27.09.1991 дитина має право на освіту.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Так, статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання.

У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18-ть, але є меншим 23-ох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , у розмірі, що дорівнює 1/6 частині його заробітку. Беручи до уваги рівність обов`язків обох з батьків щодо утримання повнолітнього сина, такий розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивній спроможності відповідача надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на період навчання останнього.

Щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд зазначає про наступне.

Сімейним кодексом України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Системний аналіз положень статтей 182, 200, 201 СК України свідчить, що законом не передбачено визначення розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина в частці від доходу з встановленням обмеження щодо їх мінімального гарантованого розміру, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України стосуються лише аліментів на дітей, тобто фізичних осіб, які не досягли повноліття.

Оскільки син сторін у справі вже повнолітній, то на нього не розповсюджуються норми ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру стягуваних аліментів, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього ОСОБА_1 , який продовжує навчання, у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 22.10.2024 (Вх. № 10541/24), а отже стягнення аліментів має проводитися саме з 22.10.2024.

Згідно ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання про судові витрати вирішено відповідно до ст. 141 ЦПК України. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду із відповідним позовом, та з врахуванням часткового задоволення позову, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню 807 грн 47 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 199, 200 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Аліменти стягувати з 22.10.2024 і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 807 грн 47 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В. Солоха