КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Сандугей Ігорем Вікторовичем, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-реконструкція», позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 .

Споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартирі АДРЕСА_2 є відповідачі.

Щомісячно підприємство ТОВ «Євро-реконструкція» направляло рахунки про сплату за фактично надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, однак відповідачі своєчасно не оплачували вартість наданих послуг, з жовтня 2020 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з червня 2017 року - з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 серпня 2021 року становить 89 189,64 грн, з яких борг за централізоване опалення - 5 038,44 грн та за гаряче водопостачання - 84 151,20 грн.

Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та 3% річних.

Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги, за централізоване опалення становить 226,13 грн., за послуги з гарячого водопостачання - 10 797,17 грн., а разом становить 11 023,30 грн.

Розмір 3 % річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги за централізоване опалення становить 83,55 грн., за послуги з гарячого водопостачання - 4 885,30 грн, а разом становить 4 968,85 грн.

З урахуванням зазначеного, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-реконструкція» заборгованість за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 89 189,64 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 11 023,30 грн. та 3 % річних у розмірі 4 968,85 грн., а також судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.07.2023 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ТОВ "Євро-Реконструкція" заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 43070 грн. 01 коп., три відсотки річних у розмірі 3145 грн. 06 коп. та індекс інфляції у розмірі 6920 грн. 27 коп., а всього 53 135 грн. 34 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ТОВ "Євро-Реконструкція" у рівних частках судовий збір у розмірі 1157 грн. 70 коп., тобто по 289 грн. 43 коп. з кожного відповідача. У задоволенні позову ТОВ "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_3 відмовлено (т. 1, а.с. 48-57).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - Сандругей І.В. , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що починаючи з 2017 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , фактично ніхто не проживає.

За вказаних обставин вважає, що розрахунок вартості послуг з гарячого водопостачання в період з 2017 року є необгрунтованим та безпідставним.

Також, зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано того, що 22.06.2022 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ "Євро-Реконструкція" із заявою провести перерахунок заборгованості, враховуючи непроживання в даній квартирі, однак, ТОВ "Євро-Реконструкція" на вказану заяву відповіді не надано і перерахунок не здійснило.

Вказує, що задовольняючи вимогу про солідарне стягнення з усіх відповідачів заборгованості за період з червня 2017 року по серпень 2021 року, суд порушив вимоги матеріального права та не обгрунтував наявність солідарного обов`язку у відповідачів по заборгованості за весь період.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував наслідки спливу строків позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки заборгованість за період з червня 2017 року по серпень 2018 року є такою, строк позовної давності по якій сплинув (т. 1, а.с. 62-69).

24.11.2023 до суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якій він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 (а. с. 60, т. 1).

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-реконструкція».

Відповідно до довідки Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 25 липня 2022 року згідно з відомостями, які містяться в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва» за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 01 червня 2017 року по 06 жовтня 2017 року було зареєстровано дев`ять осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

У період з 06 жовтня 2017 року по 16 вересня 2020 року було зареєстровано шість осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У період з 16 вересня 2020 року по 01 серпня 2021 року було зареєстровано одну особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 145).

Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Євро-реконструкція», відповідачі належним чином не виконують свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим у останніх утворилася заборгованість, яка станом на 01 серпня 2021 року становить 89 189,64 грн і складається із: 5 038,44 грн - заборгованість зі сплати послуг з централізованого опалення, 84 151,20 грн - заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання (а. с. 10-12, т. 1).

Згідно з довідкою ТОВ «Євро-реконструкція» від 06 липня 2022 року під час розгляду цієї справи відповідачем ОСОБА_1 сплачено заборгованість за послугу з централізованого опалення у розмірі 5 038,44 грн. Станом на 06 липня 2022 року не сплачено за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 84 151,80 грн, інфляційної складової у розмірі 11 023,30 грн, 3 % річних у розмірі 4 968,85 грн (а. с. 138, т. 1).

Відповідно до уточненого розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Євро-реконструкція», станом на 01 серпня 2021 року заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання становить 43 070,01 грн, 3 % річних - 3 145,06 грн та індекс інфляції - 6 920,27 грн (а. с. 170 -172, т. 1).

Заявляючи вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач посилався на те, що співвласники та мешканці квартири АДРЕСА_4 на бездоговірній основі безоплатно користувалися наданими позивачем послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому зобов'язані сплатити вартість наданих їм послуг у повному обсязі.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи щодо позовних вимог, у своїй апеляційній скарзі вказує, що починаючи з 2017 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , фактично ніхто не проживає та не користується послугами, які надає ТОВ "Євро-Реконструкція".

На підтвердження вказаних обставин, відповідач посилається на Акт про фактичне місце проживання від 26.11.2021.

Так, правовідносини між виконавцем послуг з гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та діяли до 22 лютого 2022 року.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», редакція якого діяла до 9 грудня 2017 року та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні послуги; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації).

Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» у новій редакції.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тут і далі у редакції від 9 листопада 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які діяли до 22 лютого 2022 року, (далі Правила) регулювали відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Правилами встановлено, що централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з уточненим розрахунком заборгованості вбачається, що відповідачі своєчасно не оплачували вартість наданих послуг, в результаті чого, враховуючи часткове погашення заборгованості під час розгляду справи судом першої інстанції, станом на 01.08.2021 за ними обліковується заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання за період з червня 2017 року по серпень 2021 року у розмірі 43 070 грн. 01 коп., а також нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати у розмірі 6920 грн. 27 коп. та 3 % річних у розмірі 3 145 грн. 06 коп.

Доказів на спростування наявності заборгованості у вищенаведеному розмірі та належного виконання зобов`язання по сплаті за спожиті комунальні послуги, відповідачами надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що з 2017 року у квартирі ніхто не проживає і послугами не користується, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

У пункті 29 Правил зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі.

Однак, відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 не надано доказів звернення до ТОВ «Євро-Реконструкція» із заявами про не проживання у квартирі АДРЕСА_4 у спірний період та що вони бажають припинити отримання житлово-комунальних послуг на певний час, зокрема, на час їх відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення відповідачів від оплати житлово-комунальних послуг немає.

За вказаних обставин, наданий ОСОБА_1 акт про фактичне проживання (непроживання) від 26.11.2021 про те, що вона з 01.06.2017 по 26.11.2021 не проживає в кв. АДРЕСА_4 , не є належним доказом того, що вона не проживала за офіційно зареєстрованим місцем проживання у період виникнення заборгованості.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачі зверталися до позивача із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги.

Щодо посилань апелянта на пропуск позивачем строків позовної давності для звернення до суду з даним позовом, слід зазначити наступне.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений ( від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню СOVID-19 до 30 червня 2023 року.

Отже, починаючи з 12.03.2020 строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017.

Натомість, строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Таким чином, оскільки з 12.03.2017 строк позовної давності продовжений, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що борг у період червня 2017 року по 01.08.2021 нарахований в межах строків позовної давності, а відповідно подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за надані послуги є законним та обгрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обгрутовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди апелянта з такими висновками, які узгоджуються з вимогами закону і з якими у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

При цьому, апелянтом не наведено жодного доводу, який би потребував додаткового правового аналізу і міг би слугувати підставою для скасування судового рішення.

При цьому, оскільки апеляційна скарга не містить доводів незаконності рішення суду в частині застосування положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, тому колегія суддів не вбачає підстав для перегляду рішення суду в частині стягнення з відповідачів інфляційних втрат та 3% річних.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на ефективний захист порушених прав позивача. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Сандугей Ігорем Вікторовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова