КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3503/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Желепа О.В., Мазурик О.Ф.

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року,

встановив:

у листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року позов було задоволено.

У грудні 2021 року позивач звернулась до суду із заявою про розподіл судових витрат, посилаючись на те, що судом не було ухвалено рішення в цій частині.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року було стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Єфремов В.В. просив додаткове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача - Здор Я.О. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності скаржника.

Представником позивача Єфремовим В.В. також було подано клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

За таких обставин та керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи в судовому засіданні 16 січня 2024 року, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позовні вимоги було задоволено і позивачем доведено розмір понесених витрат, вони підлягають компенсації. Однак, з таким висновком суду колегія суддів у повному обсязі погодитись не може з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з відповіддю на відзив представником позивача до суду було надано докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу - Акт №1 наданих послуг від 03 жовтня 2021 року, з якого вбачається, що адвокатом Єфремовим В.В. ОСОБА_1 було надано такі послуги: ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та аналіз матеріалів - 2 години, вартість 2 000 грн.; консультування 1 година, вартість 1 000 грн.; складення позовної заяви - 2 години, вартість 2 000 грн.; аналіз відзиву на позовну заяву - 1 година, вартість 1 000 грн.; складення відповіді на відзив - 2 години, вартість 1 000 грн.; всього послуг на суму 7 000 грн. Також представником було надано копію меморіального ордеру про сплату 7 000 грн.

У своїй апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, які були викладені у відзиві на позовну заяву, та не враховано, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений позивачем, є неспівмірним зі складністю справи та є завищеним.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України судові витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем.

Визначаючи суму відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При зверненні до суду з позовом позивач просила про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 18 270 грн.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

В ч. 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Визначаючи суму відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує такі критерії. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Враховуючи обсяг наданої правничої допомоги, складність справи та ціну позову, з дотриманням принципів, встановлених у ст. 141 ЦПК України, колегія визначає розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 3 000 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу не було направлено доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу, що є підставою ля відмови у стягненні таких витрат в повному обсязі, спростовуються матеріалами справи.

Так, докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу були надані представником позивача разом із відповіддю на відзив на позовну заяву (а.с.49-56). До відповіді на відзив представником позивача також було долучено опис вкладення цінного листа з відміткою оператора поштового зв`язку, який свідчить про те, що відповідь на відзив разом із доказами понесення позивачем витрат на правничу допомогу були направлені відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» за адресою його місцезнаходження 11 жовтня 2021 року (а.с.57).

За таких обставин підстави вважати, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом було взято до уваги докази, які не були направлені відповідачу, відсутні.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а додаткове рішення суду змінити, визначивши витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задовольнити частково, а додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року змінити, зменшивши суму стягнутих витрат на правничу допомогу з 7 000 грн. до 3 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді