Справа № 643/6719/24
Провадження № 2/643/3442/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника ОСОБА_1 адвоката Одинцової Валерії Ігорівни про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_3 подала заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень та стягнути їх на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Документ сформовано в системі «Електронний суд» 03.12.2024).

Вимоги заяви мотивувала тим, що ухвалою від 25.11.2024 Московського районного суду м.Харкова по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін прийнято рішення - залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України. Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України «У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.» Клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з доказами витрат на правничу допомогу подано 28.10.2024, яке при винесені ухвали від 25.11.2024 не розглянуте. Зловживання стороною та її представником процесуальними правами докладно зазначено в Ухвалі від 25.11.2024, виразилося в неявці позивача, його представника до призначених судових засідань, проявляючи неповагу до сторони відповідача, суду, свідків, які приходили до суду тричі. Сторона позивача жодного разу не повідомила про причини неможливості прибуття, свідомо створювала для відповідача витрати пов`язані з підготовкою до судового розгляду та прибуття до суду, витрати часу та зусиль представника відповідача адвоката Одинцової В.О. Очевидним є і те, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони необґрунтованого позову та вимог, які передбачають формування правової підстави та правової вимоги

Відповідно до ч.6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви, суд установив таке.

Судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 25.11.2024 позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Представник відповідача ОСОБА_3 03.12.2024, керуючись ч.5 ст.142 ЦПК України, подала заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якому просила стягнути на користь відповідача витрати на правову (правничу) допомогу адвоката у сумі 10000грн.

В матеріалах справи мається клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу від 28.10.2024, до якого приєднано договір про надання правової допомоги від 02 березня 2024 року, Додаткову угоду №1 від 01.07.2024 до Договору про надання юридичних послуг б/н від 02.03.2024, рахунок фактуру на суму 4000, 00 грн., Акт №1 прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 07.07.2024, Детальний опис №1, Платіжна інструкція №608155080 від 07.07.2024 на суму 4000, 00 грн., Додаткову угоду №2 від 05.08.2024 до Договору про надання юридичних послуг б/н від 02.03.2024, рахунок фактуру на суму 6000, 00 грн., Акт №2 прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 06.10.2024, Детальний опис №2, Платіжну інструкцію №621425497 від 07.08.2024 на суму 6000, 00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Положеннями ст. 142 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат, в тому числі в разі залишення позову без розгляду. Згідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У вказаних вище випадках суд з урахуванням обставин конкретної справи може встановити вищезазначені дії позивача необґрунтованими та постановити компенсувати за його рахунок витрати відповідача у відповідності до положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

У разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню лише у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони. Відповідно до вищевказаних норм, сам по собі факт залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача, за відсутності факту його необґрунтованих дій, не є достатньою правовою підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію понесених нею витрат.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, який він вправі реалізовувати з метою свого захисту в порядку ст. 4 ЦПК України.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, кожна особа, яка заявляє вимоги, у тому числі і щодо стягнення судових витрат, має довести як необхідність в понесенні таких витрат та їх розмір, а також і необґрунтованість дій позивача, саме з наявністю яких закон пов`язує процесуальну можливість компенсації на користь відповідача.

Суд не встановлював та не застосовував до позивача будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позовну заяву залишив без розгляду у зв`язку з неявкою позивача. а не через зловживання процесуальними правами.

Відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим Конституцією України та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості позову.

Звертаючись до суду з позовом, позивач самостійно визначає у позовній заяві яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та указує, які дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається у позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 924/831/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 12 червня 2020 року у справі № 906/775/17, від 25 червня 2020 року у справі № 924/233/18.

Між сторонами існує спір про право цивільне, а тому позивач вправі був пред`явити позов до відповідача.

З системного тлумачення положень ч.5, ч.6 ст.142, ч.9 ст.141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

В свою чергу за змістом ст. 43 ЦПК України явка до суду та участь в судових засіданнях є правом сторони.

Відтак неявка позивача в судове засідання не може розцінюватися як необґрунтовані дії.

Сам по собі факт залишення позовної заяви без розгляду не свідчить про недобросовісність поведінки позивачів, та не є безумовною підставою для покладання на них обов`язку компенсації понесених відповідачем судових витрат.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої ст.142 ЦПК України та відмовляє в задоволені вказаної заяви.

Керуючись ст.ст. 142, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Одинцової Валерії Ігорівни про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 09.12.2024.

Сторони по справі :

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.М. Довготько