ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/61/24Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/684/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/61/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2024 року, ухвалене суддею Дзюбичем В.Л., в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 22.10.2019 ОСОБА_2 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.10.2019. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит в розмірі 30000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Вказує, що Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, ОСОБА_2 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 02.11.2023 у неї утворилася заборгованість загальним розміром 33817.34 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 33817.34 грн. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2024 року позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.10.2019, зокрема, заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5903 (п`ять тисяч дев`ятсот три) гривні 39 копійок.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицями розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Наголошує на тому, що на момент підписання анкети-заяви від 18.11.2020, відповідач був належним чином ознайомленим з умовами та правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Вказує на те, що укладений з відповідачем договір про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», а відсутність підпису відповідача на паперовому екземплярі умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», тарифів з картою Monobank, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорті споживчого кредиту «Карта monobank» не свідчить про його не укладення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, оскільки суд належним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази та дав їм вірну оцінку.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

22.10.2019 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, проставлянням власноручного свого підпису під цією анкетою-заявою.

Пунктом 2 Анкети-заяви від 22.10.2019 відповідачка ОСОБА_2 погодила своїм підписом, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого позивач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Згідно з п.3 Анкети-заяви відповідачка ОСОБА_2 підтвердила, що ознайомилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірних у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти їй про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Крім цього, згідно п.6 Анкети-заяви від 22.10.2019 відповідачка ОСОБА_2 просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або Банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису.

За змістом п.п.9, 11 Анкети-заяви від 22.10.2019 відповідачка ОСОБА_2 підтвердила, що ця Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку та просив усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Також, відповідно до п.10 Анкети-заяви, відповідачка надала право та доручила банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк» без додаткових його розпоряджень для погашення будь-яких інших її грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком.

До позовної заяви позивач додав витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг, затверджених Протоколом Правління №46 від 24.11.2021, набрали чинності з 27.11.2021.

Згідно довідок про наявність рахунку та про розмір встановленого кредитного ліміту від 24.02.2024, ОСОБА_2 відкрито рахунок НОМЕР_1 , тип рахунку «Чорна картка», активна до 06/24, із визначенням 22.10.2019 кредитного ліміту у розмірі 2500.00 грн.

В подальшому розмір кредитного ліміту змінювався, а саме:

- 03.02.2020 збільшено до 30000.00 грн;

- 23.06.2020 зменшено до 29600.00 грн;

- 25.06.2020 зменшено до 29300.00 грн;

- 09.07.2020 зменшено до 28800.00 грн;

- 31.07.2020 зменшено до 27700.00 грн;

- 21.02.2021 зменшено до 27500.00 грн;

- 14.08.2021 зменшено до 27300.00 грн;

- 21.08.2021 зменшено до 26000.00 грн;

- 28.09.2021 зменшено до 25900.00 грн.

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 22.10.2019 вбачається, що станом на 02.11.2023 у ОСОБА_2 утворилась заборгованість загальним розміром 33817.34 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 33817.34 грн.

Як вбачається з виписки руху коштів по картці клієнта ОСОБА_2 від 23.02.2024 за період з 22.10.2019 по 02.11.2023:

- кредитний ліміт (станом на 02.11.2023) 25900.00 грн;

- заборгованість (станом на 02.11.2023) 33817.34 грн;

- баланс на початок періоду становить 2500 грн;

- баланс на кінець періоду становить -7917.34 грн.

При цьому з цієї виписки також слідує, що витрати по картці становлять 61442.72 грн, а зарахування 27625.38 грн.

До матеріалів справи також долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, а також паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, в якому містяться умови та порядок кредитування споживання з відміткою в графі підпису споживача «споживач отримує паспорт споживчого кредиту в мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання договору», підтвердження про підписання відповідачем саме цього паспорту споживчого кредиту позивач суду не надав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки внесена відповідачем сума коштів на банківський рахунок в розмірі 27913.95 грн є меншою від загальної суми заборгованості в розмірі 33817.34 грн, тому саме різниця в сумі 5903 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог суд зазначив, що витяг з тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в Універсал Банку, розміщені на сайті https://www.monobank.ua/rates, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.10.2019 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює сторона яка кредитує (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, у якому сторонами погоджується розмірі кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Додані ж банком до позову умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, в яких визначені умови кредитування, не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем.

При цьому, відповідно до визначень, що містяться в ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (на який посилається позивач в апеляційній скарзі): електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За положеннями ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Проте, надані позивачем умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, не підписані відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Доказів, протилежного, відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, банком надано не було.

При цьому, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані позивачем правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору від 22.10.2019 року, укладеного шляхом підписання анкети-заяви.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з виписки по рахунку за договором вбачається, що нараховані відсотки банком були включені в заборгованість за тілом кредиту, на які в подальшому нараховувалися відсотки, що прямо порушує вимоги ст.ст.1048, 1049 ЦК України.

З виписки по рахунку вбачається, що кредитний ліміт по виданій на підставі Анкети-Заяви відповідачу картці НОМЕР_2 становить 25900 грн, а сума зарахувань становить 27625.38 грн, тобто остання перевищує суму кредитного ліміту, який був встановлений відповідачці ОСОБА_2 по вказаному рахунку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково вважав, що заборгованість в сумі 33817.34 грн є тілом кредиту, оскільки ця сума включає в себе, в тому числі і відсотки за користування кредитом. При цьому з самої ж виписки по рахунку вбачається, що починаючи з січня по жовтень 2022 року заборгованість в сумі 7917.34 грн утворилась саме через списання банком відсотків, враховуючи і те, що в грудні 2021 року залишок на рахунку відповідачки становив 252.08 грн, після чого остання перестала користуватись рахунком, а лише нараховувались банком відсотки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість за зазначеним кредитним договором.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 року у справі №201/2288/20 (провадження № 61-7154св22) зазначено, що «рішення суду здатне бути джерелом для набуття цивільних прав і обов`язків тільки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Рішення суду, як правомірна приватно-правова конструкція, не повинно використовуватися учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню для набуття цивільних прав і обов`язків, за відсутності вказівки про це в актах цивільного законодавства».

Касаційний суд зауважує, що принцип заборони повороту до гіршого відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення).

Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.

Таким чином, оскільки стороною відповідача рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.04.2024 не оскаржувалось, а апеляційний суд не вправі виходити за межі апеляційної скарги, якщо це погіршує становище апелянта, колегія суддів вважає за необхідне залишити в силі оскаржуване рішення суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

За встановлених обставин, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді