29 жовтня 2024 року місто Чернігів
Справа №751/4946/24
Провадження №2/751/1316/24
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.
секретаря судового засідання Клименко К. Є.
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
Встановив :
І. Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 5 250 доларів США за договором позики від 04.03.2020, що еквівалентно 215 250,00 грн; 9 480 доларів США за договором позики від 10.03.2020, що еквівалентно 388 680,00 грн; згідно розписки від 04.03.2020 4 000 доларів США, що еквівалентно 164 000,00 грн, а також просив стягнути понесені судові витрати (а.с.1-7).
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.03.2020 відповідач отримав у нього в позику грошові кошти в розмірі 3 500 доларів США, що на день укладання договору еквівалентно 87 500,00 грн. При цьому було складено договір позики. Згідно умов договору позики відповідач зобов`язався повернути до 15 травня 2021 отриману позику в сумі еквівалентній 3 500 доларів США по середньому курсу комерційних банків України на день повернення. Крім того, 04.03.2020 відповідач отримав у позику грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США, повинен був повернути кошти в сумі 4 000,00 доларів США до 28.04.2020, що підтверджується розпискою. Також 10.03.2020 відповідач отримав у позику грошові кошти в розмірі 7 900 доларів США, що на день укладення договору було еквівалентно 197 500 грн, які зобов`язався повернути до 15.07.2021. Станом на день подачі заяви відповідач борг не повернув. При цьому, намагання вирішити спір в добровільному порядку відповідачем ігнорується.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05 червня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 27 червня 2024 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи.
Ухвалою суду від 23 липня 2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 26 вересня 2024 судове засідання відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи.
У судове засідання позивач та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача найшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі і просять задовольнити проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
З урахуванням вищевикладеного судом 29.10.2024 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
04 березня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 87 500,00 грн, що на день укладання цього договору еквівалентно 3 500 доларів США на строк до 15.05.2021 (а.с.9).
Відповідно до п.3 договору позичальник бере на себе всі ризики зміни курсу долара США (зменшення, збільшення).
В разі прострочення виконання грошового зобов`язання (в цілому або його частини) позичальник на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також штраф в розмірі 50% від суми не поверненого боргу (п.6 договору позики).
Крім того, 04 березня 2020 року відповідач та позивач склали розписку, за умовами якої відповідач отримав від позивача кошти у розмірі 2 000 доларів США на строк до 28 квітня 2020 року. Зобов`язався повернути грошові кошти у сумі 4 000,00 доларів США (а.с.11, 37).
Також 10 березня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 197 500,00 грн, що на день укладання цього договору еквівалентно 7 900,00 доларів США на термін до 15.07.2021 (а.с.10).
Відповідно умов договору позики від 10.03.2020 в разі прострочення виконання грошового зобов`язання (в цілому або його частини) позичальник на вимогу позикодавця зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також штраф в розмірі 20% від суми не поверненого боргу.
Наразі заборгованість за вказаними договорами не повернута.
ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частина 1 ст. 545 ЦК України встановлює, що, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Закріплений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ураховуючи, що відповідачем отримані за договорами позики від 04.03.2020, 10.03.2020 та розпискою від 04.03.2020 грошові кошти у встановлений строк не повернуті, що свідчить про наявність у ОСОБА_2 невиконаного у строк боргового зобов`язання перед ОСОБА_1 , а тому суд ураховуючи положення ст. ст. 509, 525, 526, 1046, 1049 ЦК України, у межах заявлених вимог знаходить вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за договорами позики загалом в сумі в сумі 15 400 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення 29.10.2024 41,3292 у гривневому еквіваленті становить 636 469,68 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Згідно ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Водночас відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти на день ухвалення рішення.
Отже, позичальники (боржники) у період дії воєнного стану звільняються від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Вимоги позивача у частині нарахованого, у період дії в Україні воєнного стану, штрафу у розмірі 50 % від суми боргу за договором позики від 04.03.2020 (1 7500 доларів США) та штрафу у розмірі 20% від суми боргу за договором позики від 10.03.2020 (1 580 доларів США), не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними.
З огляду на зазначене, позов підлягає частковому задоволенню.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 679,30 грн (а.с.8).
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 6 364,70 грн (7679,30х636469,68/767930).
Одночасно позивачем заявлена вимога про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.
Згідно пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів ч.ч.2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги №12/24 від 01 травня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Прокоф`євим Б.І. (а.с.14); детальний опис робіт від 30.05.2024 (а.с.15) та квитанцію №2/24 до прибуткового касового ордера від 30.05.2024 року про оплату послуг на суму 15 000 грн (а.с.16).
Відповідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263, 264-265, 268, 280-288 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 533, 611, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США боргу за договором позики від 04.03.2020.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 000 (чотири тисячі) доларів США боргу за розпискою від 04.03.2020.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 900 (сім тисяч дев`ятсот) доларів США боргу за договором позики від 10.03.2020.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 364 грн 70 коп судового збору, 12 432 грн 18 коп витрат на професійну правничу допомогу, а всього 18 796 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн 88 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи .
Повний текст рішення суду складено 06.11.2024.
Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Суддя Н. В. Маслюк