Дата документу 08.11.2024 Справа № 336/6361/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6361/18 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження №22-ц/807/2222/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

08 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.,

розглянувши питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Тимошенко Андрій Володимирович на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року позову задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 28.10.2024 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Тимошенко А.В. подав апеляційну скаргу. Апеляційна скарга містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 12.12.2018 року. В обґрунтування якого зазначено, що під час проведення юридичної консультації з ОСОБА_1 було встановлено наявність рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2024 року, та в ході виконання доручення 18.10.2024 року, адвокат подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, та 22.10.2024 року отримав в суді копію оскаржуваного рішення суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року матеріали справи № 336/6361/18 витребувані з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

06 листопада 2024 року зазначені матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Встановлено, що апелянтом при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі було пропущено строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Тобто відлік строку на апеляційне оскарження рішення суду процесуальний закон визначає таким чином: протягом тридцяти днів з дня його проголошення або протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними.

Відповідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 19 серпня 2020 року по справі №522/21763/17-ц (провадження № 61-4312св20), встановлений законом процесуальний строк може бути поновлений лише за відповідною заявою учасника справ, а не з ініціативи суду. Цим самим реалізується принцип диспозитивної цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до відповіді наданої Департаментом реєстраційних послуг від 26.10.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.08.1991 року по теперішній час.

12 грудня 2018 року судом постановлено повне оскаржуване судове рішення, без учасників справи (а.с.49-51).

Вся письмова кореспонденція, районним судом, в тому числі і копія судового рішення була надіслана ОСОБА_1 за вказаною адресою, яка була надана Департаментом реєстраційних послуг, але поверталася до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

На а.с.62 знаходиться відмітка адвоката Тимошенко А.В., що 22 жовтня 2024 року він отримав копію оскаржуваного рішення суду та 28 жовтня 2024 року була подана через «Електронний суд» апеляційна скарга відносно ОСОБА_1 , із зазначенням адреси АДРЕСА_1 .

Проте, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 126 ч. 1 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказані скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали суду першої інстанції не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки.

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах.

Однак ще на початку повномасштабного вторгнення Верховний Суд у своїх повідомленнях на сайті Судової влади України зауважував, що запровадження воєнного стану на території України є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

При цьому аналіз судової практики засвідчує, що саме лише посилання на факт впровадження на території України воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку у справі.

Таким чином, суди поновлюють пропущені процесуальні строки, якщо учасник справи доведе у заяві про поновлення такого строку наявність обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне виконання процесуальної дії.

При вищевикладених обставинах, вказані скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому визнані неповажними.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, на підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Тимошенко Андрій Володимирович на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року у цій справі, залишити без руху та надати строк 10 днів з дня вручення копії ухвали для подання до Запорізького апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення разом з доказами щодо поважності причин пропуску строку на оскарження судового рішення.

Попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді С.В. Кухар

О.З. Поляков