Справа № 466/5873/24
Провадження № 2/466/1871/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг та витрат пов`язаних з утриманням батька, -

встановив:

30 травня 2024 року ОСОБА_1 пред`явила в суд позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг та витрат пов`язаних з утриманням батька, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати з оплати житлово-комунальних послуг по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 26 698, 20 грн. та витрати пов`язані з утриманням батька у розмірі 68 000, 00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що Відповідачу належить частка в квартирі АДРЕСА_2 . Останній з 2013 року по даний час не проживає у вказаній квартирі, не бере жодної участі в утриманні квартирі, а вартість усіх житлово-комунальних послуг сплачує Позивачка. За період з лютого 2017 року по березень 2024 року вона здійснила оплату житлово-комунальних послуг на утримання квартири на загальну суму 106 792, 79 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями квитанцій про оплату. Отже, Відповідач зобов`язується сплатити на утримання квартири вартість комунальних послуг в розмірі 26 698, 20 грн., тобто пропорційно його частці в квартирі.

Крім того, обов`язок утримувати батька ОСОБА_3 , до дня його смерті виконувала виключно Позивачка, а саме оплачувала його перебування та проживання в пансіонаті. Відповідач будучи сином відсторонився від батька та не цікавився його життям та здоров`ям. За період з 2021 по 2023 роки вона понесла витрати пов`язані з утриманням батька в розмірі 136 000, 00 грн., а тому з Відповідача слід стягнути 68 000, 00 грн.

У зв`язку з чим, вона звернулася до суду з позовною заявою про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг та витрат пов`язаних з утриманням батька.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 26 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.42 том.2).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.53).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Угриновська Ю.В. не з`явились, на адресу суду остання подала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 , а саме останній належить частки у вказаній квартирі, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 379368823 від 20.05.2024р.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.11.2019р. у справі №466/7187/19 було визначено за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 по ідеальної частки у спільному сумісному майні, а саме квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності Відповідача на вказану квартиру також підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.10.2005р. серія ЯЯЯ № 046464.

Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійснення своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Отже, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Наведена вище правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 13.03.2019 у справі №521/3743/17-ц (провадження №61-26462св18) та у постанові від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц (провадження №61-7289св20).

За період з лютого 2017 року по березень 2024 року Позивач здійснила оплату житлово-комунальних послуг на утримання квартири АДРЕСА_2 (утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, електропостачання, централізоване опалення, газопостачання, послуги з обслуговування домофонних систем) на загальну суму 106 792,79 грн., що підтверджується долученими до позовної заяви квитанціями.

Таким чином, оскільки Відповідач не бере участі у витратах щодо утримання квартири АДРЕСА_2 , співвласником якої він є, з нього слід стягнути на користь Позивача, яка одноособово несе тягар утримання квартири, 26 698, 20 грн. в рахунок відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг, пропорційно частці останнього в квартирі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як встановлено судом, за період з січня 2021 року по січень 2023 року Позивач понесла витрати пов`язані з утриманням батька (проживання в пансіонаті) ОСОБА_3 , в розмірі 136 000, 00 грн., на виконання умов договору про надання платних послуг утримання у житловому приміщенні від 29 січня 2021 року.

З огляду, на наявність обов`язку у дітей щодо утримання батьків, передбаченого вищенаведеними нормами чинного законодавства України, та ухилення від його виконання Відповідачем, з останнього слід стягнути на користь Позивача 68 000, 00 грн., в рахунок відшкодування половини понесених витрат на утримання батька.

Порушене Відповідачем цивільне право Позивача підлягає захисту в судовому порядку. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У матеріалах справи відсутні відомості, що б спростовували даний висновок суду.

Вирішуючи даний позов, суд також вирішує питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, та в зв`язку із задоволенням позову вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 1211, 20 грн., сплаченого Позивачем про поданні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263, 264, 265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати житлово-комунальних послуг по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 26 698,20 (двадцять шість тисяч шістсот дев`яносто вісім гривень 20 коп.) та витрати пов`язані з утриманням батька у розмірі 68 000,00 (шістдесят всім тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом 30 днів з часу проголошення його судом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2024.

Суддя В. В. Свірідова