ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року

м. Харків

справа № 642/1290/23

провадження № 22-ц/818/1536/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року у складі судді Гримайло А.М.,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року цивільну справу за вищезазначеним позовом передано до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю.

Ухвала мотивована тим, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є не Холодногірський район міста Харкова, тому вищевказана справа не підсудна Ленінському районному суду м.Харкова і підлягає передачі на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до Ленінського районного суду м. Харкова.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 25 жовтня 2023 року представник відповідача подав клопотання про передачу даної справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеса. Ухвалою від 11 листопада 2023 року у задоволенні клопотання було відмовлено через відсутність доказів, які підтверджували б дійсні підстави для передачі справи за підсудністю.

03 січня 2024 року представник відповідача повторно подав клопотання про передачу даної справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеса, долучивши до нього відповідь Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на адвокатський запит від 28.12.2023, де було вказано, що адресою реєстрації відповідача з 19 січня 2007 року є: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 01 лютого 2024 року дане клопотання було задоволено, незважаючи на те, що в судовому засіданні і в письмових запереченнях зазначалось, що дане клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки дане питання вже вирішувалось судом, а подання нового клопотання є нічим іншим як затягуванням судового процесу та зловживанням процесуальними правами.

Зазначено, що суд ще до відкриття провадження у справі вживав заходів для з`ясування адреси дійсного місця проживання відповідача, аби впевнитись, що дана справа дійсно відноситься до підсудності Ленінського районного суду м. Харкова і тому зроблений ним, після відкриття провадження у справі, висновок про не підсудність справи цьому суду суперечить вимогам процесуального закону.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду п. 9 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Приймаючи рішення про передачу справи на розгляд іншого суду суд першої інстанції виходив із того, відповідач ОСОБА_5 з 19 січня 2007 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальною підсудністю відноситься до юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси, а відтак вказаний позов територіально не підсудний Ленінському районному суду м.Харкова.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам відповідає.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду ч. 1 ст. 378 ЦПК України/.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Так, після надходження до суду позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, через застосунок підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" судом здійснено перевірку реєстрації відповідача ОСОБА_2 . Згідно наданої відповіді № 356583 з Єдиного державного демографічного реєстру, відомості щодо місця реєстрації відповідача відсутні.

Відповідно до довідки від 06.03.2023 №5ba3f7da-2b91-40a2-a57a-542434a014e2 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_3 за зазначеною адресою значиться зареєстрованим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, Ленінським районним судом м. Харкова було здійснено запит до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, на який останнім надано відповідь про те, що станом на 27.03.2023 місце проживання ОСОБА_2 на території Харківської області не зареєстроване.

Разом з тим, як вбачається з відповіді від 28.12.2023 за № 2073/01-09 на адвокатський запит представника відповідача адвоката Лучка А.С. від 21.12.2023 Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради - згідно з обліковими даними Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради станом на 27 грудня 2023 року місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 з 19 січня 2007 року.

Згідно з ч. 9 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Приймаючи позовну заяву та відкриваючи провадження, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з додержанням вимог ст. 175 ЦПК України, підсудна та підвідомча Ленінському районному суду м. Харкова, оскільки останнім відомим місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 . Інша адреса реєстрації ні позивачу, ні суду відома не була.

25 жовтня 2023 року надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лучка А.С. про передачу справи на розгляд Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 11.12.2023 у задоволенні даного клопотання було відмовлено, оскільки додані до клопотання документи жодним чином не підтверджували реєстрацію відповідача за іншою адресою.

03.01.2024 представником відповідача повторно подано до суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року з посиланням на ч. 1 ст. 31 ЦПК України позову заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості направити за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. В мотивувальній частині ухвали суд зазначив, що відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про направлення справи до Приморського районного суду м.Одеси.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Водночас ч. 2 ст. 31 ЦПК України встановлено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Враховуючи викладене, судова колегія звертає увагу, що відповідач зареєстрований у м. Одеса з 2007 року, а позов подано у 2023, тобто підсудність не змінилась в процесі розгляду справи, тому судом першої інстанції відповідно до вимог процесуального закону передано справу за належною підсудністю за зареєстрованим місцем проживання до Приморського районного суду м. Одеси.

За таких обставин, передаючи справу на розгляд іншому суду, суд першої інстанції не порушив норми процесуального права, а тому підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2024 року.

Головуючий О. Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук