Справа № 298/1006/23
Номер провадження 2/298/206/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ужанського національного природного парку про стягнення компенсації за невикористані відпустки, лікарняні, заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

З червня 2023 року в провадженні Великоберезнянського районного суд Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Ужанського національного природного парку про стягнення компенсації за невикористані відпустки, лікарняні, заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні.

29 лютого 2024 року позивачем подано заяву про збільшення та уточнення позовних вимог.

11 квітня 2024 року позивачем та представником позивача подано клопотання про проведення засідання 11 квітня 2024 року без їх участі та висловлено думку про можливість призначення справи до судового розгляду, а також подано заяву про виклик свідків.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті на 03 червня 2023 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема в судові засідання 03 червня 2024 року, 01 серпня 2024 року, 31 жовтня 2024 року, 08 грудня 2024 року позивачка не з`явилася.

ЇЇ представник ОСОБА_3 (термін дії довіреності до 08.08.2024) була присутня в судовому засіданні 01.08.2024, однак висловила думку про неможливість проведення судового засідання за відсутності свідків сторони позивача.

Встановлено, що позивачка повторно не з`явилася в судові засідання, призначені на 31 жовтня 2024 року та 09 грудня 2024 року, від позивачки надійшли заяви про відкладення розгляду справи призначеного на 31 жовтня 2024 року та 09 грудня 2024 року, зокрема позивачка повідомила що не може з`явитися в судове засідання у зв`язку з оглядом в лікаря, просить розгляд справи призначити на іншу дату, інших заяв та клопотань, в тому числі про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

До клопотань про відкладення розгляду справи долучено копії електронних направлень на консультацію до лікаря виписаних 31 жовтня 2024 року та 09 грудня 2024 року із терміном дії до 01 листопада 2025 року і 09 грудня 2025 року відповідно. При цьому дані направлення виписані на консультацію до одного і того самого лікаря, а відповідно виписуючи повторне направлення позивачка знала про судове засідання призначене на 09 грудня 2024 року та у неї вже було діюче до 01 грудня 2025 року направлення виписане 31 жовтня 2024 року.

Позивачка про час, дату та місце розгляду справи була повідомлені завчасно та належним чином, про що свідчать докази у матеріалах справи.

Таким чином, в силу ч.3 ст.131 ЦПК України суд визнає, що позивачка повторно не з`явилися до суду без поважних причин.

Згідно ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст.10 цього Кодексу, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Між тим, статтями 223,257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно ч.5 ст.223, п.3 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний ЦПК України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст. 257 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Ужанського національного природного парку про стягнення компенсації за невикористані відпустки, лікарняні, заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Тарасевич П.П.