ЄУН № 337/4934/23
Провадження № 2/337/77/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі : головуючого судді Ширіної С.А.
за участю секретаря Бикової С.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,
У вересня 2023 року представник ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
У позові вказав, що 27.12.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_1 , було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2592382.
Відповідно до умов вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Dodge», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.
Внаслідок вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди транспортним засобам: «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власникам вказаних автомобілів - матеріального збитку.
Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2020 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та притягнуто до адміністративної відповідальності.
З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіля «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АО/2592382 від 27.12.2019 року.
Як слідує з постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2020 року, відповідач керував транспортним засобом «Dodge», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 28.09.2020 року.
З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій з його сторони проведено не було, заборгованість в добровільному порядку не погашена.
Ухвалою суду від 11.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте було подано клопотання про розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Як вбачається з відповіді Департаменту Реєстраційних послуг м. Запоріжжя, щодо реєстрації місця проживання фізичної особи станом на 11.10.2023 року ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач не скористався можливістю передбаченою ст. 178 ЦПК України, відзив на позов не надав.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 27.12.2019 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_1 , було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2592382.
Відповідно до умов вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Dodge», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.
Внаслідок вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди транспортним засобам: «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власникам вказаних автомобілів - матеріального збитку.
Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіля «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АО/2592382 від 27.12.2019 року.
Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо - транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
З постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2020 року, відповідач керував транспортним засобом «Dodge», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Необхідно зазначити, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (правовласності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З огляду на викладене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166,1187,1191ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ«УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АО/2592382.
Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.
З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак вказана вимога була залишена останнім без відповіді та задоволення.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно положень ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За приписами ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до вимог ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Зі сторони відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків, а тому після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Згідно з оригіналом.
Суддя:/підпис/
Суддя: С.А. Ширіна