"10" липня 2024 р.
Справа №642/2246/24
Провадження №2/642/880/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Бородіної О.В.,

з участю секретаря Брус М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду,-

ВСТАНОВИВ:

Представник КП "Харківські теплові мережі" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду у розмірі 56939,38 коп., та судовий збір в сумі 3028 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за надані послуги у повному обсязі не здійснює, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.12.2012 по 29.02.2024 у загальній сумі 56939,38 коп., яка складається з:

-49 532.17 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2012 по 29.02.2024

-500.76 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 29.02.2024

-2 943.02 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.12.2012 по 29.02.2024

-357.84 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 29.02.2024

-469.60 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 29.02.2024

-152.80 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 29.02.2024

- інфляційні втрати в сумі 2 166.39 грн;

-816.80 грн 3% річних.

07 травня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова провадження у справі відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

На виконання ухвали суду, 03.06.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечував позовні вимоги оскільки позов заявлено без урахування строку позовної давності. Також вказував що договору на постачання послуг між ним та позивачем не укладалось. Просив суд розглянути позовні вимоги в межах строків позовної давності. За межами строків позивної давності він боргу не визнає. Також просив врахувати його тяжкий матеріальний стан, що він є інвалід ІІ групи, тому просив суд звільнити його від сплати судових витрат.

18.06.2024 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якому наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводи, викладені у відзиві вважає невірним тлумачення відповідачем діючих норм Цивільного Кодексу України.

КП "Харківські теплові мережі» здійснює господарську діяльність у сфері надання послуг з теплопостачання споживачам м. Харкова та Харківської області, керуючись нормативно-правовими актами та затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов?язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК

України цивільні права та обов?язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, статті 68, 162 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджені

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. N? 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від

21.07.2005р. № 630, зобов`язують наймача, власника та орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VII від 09.11.2017р., споживач зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» N? 2189-VII від 09.11.2017р. - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ч.3 ст.9 . Закону України « Про житлово-комунальні послуги» N? 2189-VII від 09.11.2017р. дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов?язаннями з оплати житлово- комунальних послуг.

Тому обов`язок відповідача по оплаті послуг з теплопостачання випливає з наведених вище нормативних актів.

Щодо застосування судом строків позовної давності вказав, що сама по собі заява Відповідача про застосування строку позовної давності свідчить про визнання Відповідачем порушеного права Позивача, тобто наявність заборгованості, оскільки за спливом строку позовної давності можна відмовити у випадку, коли порушені, невизнані або оспорені права підлягають захисту, але Відповідач пропустив строк без поважних причин.

Відповідач оплату за надані послуги по централізованому опаленню сплачував не регулярно, до оплати призначалась одна сума, а сплачувалась менша.

Згідно Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу по особовому рахунку № НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_1 , яка додана до матеріалів справи, Відповідач здійснював періодичне часткове погашення заборгованості протягом 2016, 2017, 2021 років.

Представник позивача посилався на те, що перебіг позовної давності переривався вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов?язку.

Крім того, позивач неодноразово звертався до суду за захистом своїх законних прав і інтересів з відповідними позовами, а саме: Справа № 2-3792/03 від 25.06.03, Справа № 2/472/2007 від 26.07.07; Справа № 2/518/2009 від 18.12.09; Справа № 2/623/2010 від 15.12.10; Справа № 2024/9890/12 від 22.01.2013; та даний позов, що поданий 12.04.2024 року.

Позивач вважає, що період з 01.12.2012 року по 29.02.2024 року не є пропущеним, оскільки Відповідач періодично вчиняв дії, що свідчать про визнання ним боргу та вчиняв дії, направлені на виконання обов?язків по утриманню свого власного майна, а Позивач в свою чергу намагався в судовому порядку захистити свої законні права на відшкодування витрат пов?язаних із наданням послуг по теплопостачанню та постачанню гарячої води.

Крім того, просили врахувати, що Постановою КМУ від 11.03.2020 року N? 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом у період з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року» був встановлений карантин на всій території України.

Постановами КМУ від 20.05.2020 року N? 392, від 22.07.2020 N? 641, від 09.12.2020 року N? 1236 (із змінами та заповненнями) встановлений Постановою КМУ від 11.03.2020 року N? 211 карантин був подовжений на всій території України з 22.05.2020 року до 31.12.2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 р. N 1423 термін дії карантину було подовжено до 30 квітня 2023 року. Постановою від 25.04.2023 р. N? 383 Кабінет Міністрів України через COVID-19 продовжив режим надзвичайної ситуації в єдиній державній системі цивільного захисту, а також карантин на всій території України до 30 червня 2023 року.

Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням короновірусної хвороби» від 30.03. 2020 року N? 540-1X внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19, строки, визначені статтями 257, 258, 362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк діі цього карантину».

Таким чином, враховуючи те, що на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, та те, що під час дії карантину строки, визначені ст. 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, загальний період з 12.03.2017 року по 30.06.20223 року не входить у строки позовної давності.

Між Відповідачем, як отримувачем послуг з теплопостачання та КП «Харківські теплові мережі», як постачальником згаданих послуг, виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Цивільним Кодексом України (далі ЦК), Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N? 630 від 21 липня 2005 року (далі Правила), Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року N? 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

У зв?язку з набранням чинності постанов Кабінету Міністрів України про затвердження Типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та Типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води (від 08.09.2021 N? 1022 Ta N? 1023) на сайті КП «Харківські теплові мережі» https://hts.kharkov.ua/ було оприлюднено публічний Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та публічний Індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води.

Згадані договори є публічними договорами приєднання, а відповідно особливістю даного виду договорів є те, що його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується, тобто споживачем.

Розрахунок суми боргу або переплат формується програмним забезпеченням, встановленим у КП «Харківських теплових мережах» в автоматичному режимі, на підставі наявних об?єктивних даних, що формуються за звітній період у відповідності з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року N? 315 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28.12.2018 року за N? 1502/32954, яка є у вільному доступі в мережі інтернет.

Відповідно до частин 1,3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов?язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Послуги з опалення квартири та постачання гарячої води не відносяться до тих, які надаються виключно мешканцям житла, а одночасно забезпечують утримання житла в належному стані, тож усі співвласники в даному випадку є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов?язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов?язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов?язаннями, пов?язаними із спільним майном.

Плата за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, ч.1 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" N? 1875, а згодом ЗУ N? 2189-VII від 09.11.2017 року). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У письмових поясненнях відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував, оскільки позовна заява КП ХТМ подана с пропуском позовної давності. Крім того, посилався на те, що 05.03.2022р. Кабінет Міністрів України (далі КМУ) прийняв постанову N? 206 «Деякі питання оплати житлово - комунальних послуг в період воєнного стану». Посилався на те, що вказаною постановою КМУ заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафи, пені) інфляційних перерахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасно та /або неповне внесення населенням плати за житлово - комунальні послуги, в період воєнного стану.

Таким чином, вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення інфляційних виплат в сумі 2166,39грн., та 3% річних в сумі 816, 80грн.

Вказував також що договорів на постачання послуг між КП ХТС та ним не укладалось.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають частковомузадоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

На підставі ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 на офіційному сайті КП «ХТМ» розміщено 31.10.2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності 01.12.2021 року.

Проведення нарахувань виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315.

У зв?язку з набранням чинності постанов Кабінету Міністрів України про затвердження Типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та Типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води (від 08.09.2021 N? 1022 тa N? 1023) на сайті КП «Харківські теплові мережі» https://hts.kharkov.ua/ розміщено 31.10.2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності 01.12.2021 року.

Особливістю даного виду договорів є те, що його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується, тобто споживачем.

Відповідно до п. 5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 року виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) зазначено таке.

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.20 Закону України"Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно до п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.

Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст.11ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Матеріалами справи підтверджено, що КП "ХТМ" надавало відповідачу зазначені вище послуги, відповідач їх одержував і не відмовився від них у встановленому законом порядку.

Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився від послуг, які надавало йому КП "ХТМ", то в нього виник обов`язок сплатити ці послуги.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем.

Разом з тим недотримання вимог законодавства щодо належного виконання зобов`язання призводить до порушення зобов`язань.

За вимогою ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

З 1 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який опублікований на офіційному сайті КП «ХТМ».

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія-товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач теплової енергії- фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі- продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

За Правилами користування теплової енергії від 03.10.2007 № 1198 споживач теплової є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, або юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно договору.

КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182.

Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

Матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківські теплові мережі» постачало відповідачу теплову енергію, який її одержував і не відмовився від неї у встановленому законом порядку, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок оплачувати спожиту теплову енергія.

Згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та є споживачем послуг опалення та гарячої води шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за період з 01.12.2012 по 29.02.2024 у загальній сумі 56939,38 коп..

Станом на 29.02.2024 року абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 500,76 грн., за постачання гарячої води у розмірі 357,84 грн., яка утворилася за період з червня 2022 року по лютий 2024 року.

З 1 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який опублікований на офіційному сайті КП «ХТМ»..

Станом на 29.02.2024 року заборгованість з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності складає 469,60 грн., постачання гарячої води 152,80 грн.

У свою чергу КП «ХТМ» щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржником не погашена.

Відповідач не надав доказів необґрунтованості нарахованих сум, не надав свого розрахунку, тому суд погоджується з розрахунком позивача.

Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875 - IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Також суд зазначає, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц.

Так, на підставі розрахунків представника позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості споживача вбачається, що відповідач заборгував за спірний період позивачу 3% річних в розмірі 816,80 грн., інфляційні втрати у розмірі 2166,39 грн.

Суд зазначає, що за змістом п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»(в редакції до 29 грудня 2023 року) було встановлено, що з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні було заборонено, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 рокуу зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану»запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги пред`явлені до відповідача у зв`язку з несплатою ним коштів за надані послуги з постачання гарячої води та з централізованого опалення починаючи з грудня 2012 року, однак згідно розрахунку заборгованості, нарахування 3% річних та інфляційної складової боргу здійснюється по січень 2022 року, тобто лише на ту заборгованість, яка виникла до введення в дію воєнного стану в України, а саме 24.02.2022 року.

Таким чином, норми постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 до правовідносин у даній справі не можуть бути застосовані.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Так, відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 червня 2023 року.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

З цього слідує, що у разі закінчення процесуального строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.

Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 01 квітня 2017 року закінчувався 31.03. 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року, а під час дії карантину строки, визначені ст. 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 01 квітня 2017 року по 29.02.2024 року не входить у строки позовної давності.

Отже, з врахуванням викладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період 01.12.2012 до березня 2017 року, в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності в даній частині.

Судові витрати у розмірі 2567 грн. 74 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог на 84,8 %, слід віднести на рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» як інвалід ІІ групи.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 3-5, 11, 81, 141, 247, 264, 265, 268, 274-279, 354 ЦПК України,суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська,11) заборгованість в сумі 48307 (сорок вісім тисяч триста сім) грн. 73 коп., яка складається з:

-суми заборгованості з постачання теплової енергії в сумі 41053,32 грн за період з 01.04.2017 по 29.02.2024;

-500,76 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 29.02.2024;

-2943,02 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 29.02.2024;

-357,84 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 29.02.2024;

-469,60 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 29.02.2024;

-2166,39 грн. інфляційні витрати,

-816,80 грн 3% річних.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2567 (дві тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн. 74 коп. компенсувати Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.07.2024 року.

Суддя О.В.Бородіна