Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Павловської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 23.01.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.01.2024 року.

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.06.2023 року в даній справі відкрито провадження та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до AT КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 14.06.2012 року.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - AT КБ "ПРИВАТБАНК"), про що у додатках надаємо копії сторінок виписки та копії сторінок статуту AT КБ "ПРИВАТБАНК".

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів» додаються до позовної заяви.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) AT КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач.

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в AT КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

AT КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.12.3.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10.03.2023 року має заборгованість - 59868.42 грн., яка складається з наступного: 48587.79 грн. - заборгованість за кредитом; 11280.63 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Так, позивач просить стягнути із відповідача Заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.06.2012 року у розмірі 59868.42 грн. станом на 10.03.2023, яка складається з наступного: 48587.79 грн. - заборгованість за кредитом; 11280.63 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0.00 грн. - заборгованість за комісією; 0.00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; Судові витрати у розмірі 2684.00 грн. судовий збір.

11.07.2023 від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву. ОСОБА_1 зазначає, що з доводами позовної заяви не погоджується.

З посиланням на положення ч. 2 ст. 1054 ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Так, за твердженням відповідача, виходячи з вимог діючих норм права прямої дії, які є незмінними з 16.01.2003 року (дати прийняття та набрання сили ЦК України) для кредитного договору існує єдина форма його укладення - письмова.

Відповідач вказує на те, що позивач не надає суду жодного договору, а лише намагається довести його існування. Надаючи в якості доказу анкету-заяву про приєднання, Позивач не враховує, що дана заява підписана на отримання банківських послуг, а не запит на надання кредиту і не може слугувати доказом у справі. Відповідач зазначає, що наявність у Відповідача банківських карт та виписок по рахунку лише підтверджує факт користування банківськими послугами, але не є доказом наявності договору про надання кредиту.

Окрім вищезазначеного, відповідач зазначає, що Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17 зазначав, що для договору приєднання важливим є не вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлений обставин про додержання письмової форми для цих умов. Після такого встановлення їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин і відповідність певним стандартам поведінки.

Заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку не свідчить про укладення кредитного договору на умовах визначених банком, при цьому відповідач наводить перелік численних постанов у яких до відповідного правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах. ОСОБА_1 , вказує на те, що з урахуванням настільки широкого застосування правового висновку того, що Заява- анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку не свідчить про укладення кредитного договору на умовах визначених банком Позивач обрав невірний спосіб захисту. Оскільки позовну вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послух за відсутності договору не підлягав задоволенню.

Окрім того, у відзиві вказано на те, що позивач не надає суду відомості про те, що грошові кошти в розмірі 46 950,00 гривен, були перераховані з рахунку Відповідача шахрайськими діями, що підтверджується платіжними інструкціями ECM_P24A73632448D796571 на суму 29950 гривен та ЕСМ_Р24A73665640D100976 на суму 17000 гривен (копії додає).

За твердженням ОСОБА_2 , про вказану обставину Позивач був повідомлений, оскільки відповідач в день здійснення неналежного списання грошових коштів подав заяву в Ужгородське відділення яка була зареєстрована 25.07.2023 року, що підтверджується відповіддю Позивача № 20.1.0.0.0/7-220725/10819 від 09.08.2022 року (копію додає). Також, за твердженням відповідача неодноразово зверталась до банку із заявами від 15.08.2022 року, 09.09.2022 року, 27.09.2022 року та 15.11.2022 року (копії додаються) до яких долучався витяг з ЄРДС (копія додається) та просила не нараховувати відсотки.

Проте жодних дій для вирішення питання повернення грошових коштів в розмірі 46 950,00 гривен, що шахрайським шляхом були виведені з рахунку Відповідача.

З посиланням на ч. 4 ст. 87 ЗУ «Про платіжні послуги», позивач не в праві вимагати стягнення з Відповідача грошових коштів, що були зняті з рахунку ОСОБА_1 по факту виконання неналежної платіжної операції про яку у встановленому порядку було повідомлено Позивача як надавача послуг.

Окрім того, у відзиві вказано на те, що у відповідача на утриманні знаходиться неповнолітня дитина (копію свідоцтва про народження додає), чоловік пенсіонер (копію посвідчення додає), мати пенсіонер (копію посвідчення додає) та сестра інвалід дитинства (довідку МСЕК додає). Середньомісячний заробіток Відповідача складає близько 13 000 гривен, що підтверджується довідкою про доходи (копію додає). Вказані обставини доводять неможливість Відповідача погасити виставлену Позивачем, безпідставно та неналежно нараховану, суму заборгованості.

Відповідач зазначає, що вирішити питання в добровільному порядку шляхом реструктуризації Позивач не намагався.

ОСОБА_2 , зазначає, що з урахуванням наведених обставин, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню через відсутність правових підстав (кредитного договору), відсутність належних доказів (наявність договору, невірний розрахунок), невідповідність вимогам законодавства та бездіяльність (ст. 87 ЗУ «Про платіжні послуги»), а також така, що суперечить правовим висновкам Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 43, 178 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач просить задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

04.08.2023 від позивача по справі до суду надійшла відповідь на відзив.

Позивач щодо форми договору з посиланням на норми ст. 207, ч. 1 ст. 509, ч. 2. ст. 639, ст. 634, ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов).

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Позивач вказує на те, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Стосовно наданих Банком доказів укладення кредитного договору, то до позовної заяви додано: копію кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (оригінал); довідка про видані картки (оригінал).

Позивач наполягає на тому, що між AT КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Свої доводи обґрунтовує анкетою-заявою про приєднання, «Умовами та правилами надання банківських послуг» (що містяться на сайті) та «Тарифами» з посиланням на положення ч. 2 ст. 639 ЦК України про обумовлену форму договору.

Також позивач зазначає щодо ознайомлення Відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, та до суду надано копію анкети-заяви від 14-06-2012 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви. чітко вбачається, що відповідач засвідчила згоду з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг та що вона ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді..

Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна з якого чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6% (43,2% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Позивач зазначає, що таким чином, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку.

У відповіді на відзив вказано на те, що Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Враховуючи норми закону (окрім іншого позивач посилається на положення ч.2 ст. 640, ст. 599 ЦК України) та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

При цьому позивач зазначає, що підпису клієнта у примірнику Умов та Правил надання банківських послуг, та Тарифів банку бути не може, оскільки сторони заключили договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання особливістю якого є викладення умов в стандартних формулярах (Умовах та Правилах), а укладення такого договору здійснюється лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому (ст. 634 ЦПКУ).

Щодо права односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування, то із посиланням на ст. 626,627,628,629 ЦК України, позивач зазначає, що підпис Позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що Позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

За твердженням позивача, умови про порядок внесення змій до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто Позичальник перед підписанням договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами договору) і в разі незгоди із запропонованими умовами відмовитися від укладання такої угоди, під час підписання договору Позичальника влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить його підпис.

Також у відповіді на відзив вказано на те, що клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття. Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення Відповідача являються необґрунтованими.

Щодо посилання Відповідача на постанову ВСУ, то позивач вказує на не тотожність обставин справи, із даною справою. При цьому зазначає, що в судовій справі, що розглядається судом, Позивачем надавались: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; виписка по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток Відповідачу. Так, на переконання позивача, вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення Відповідача до банку з метою подальшого укладення договору.

Позивач вказує на те, що відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання Відповідачем кредитного рахунку, а саме: розрахування у торговельній мережі, поповнення кредитного рахунку.

Позивач просить при розгляді справи врахувати висновки постанов ВС, наводить перелік.

Щодо наданого банком розрахунку заборгованості, то позивач зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому було надано виписку по рахунку. У відповіді на відзив вказано на те, що із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Стосовно посилання Відповідача на заволодіння коштами з картки третіми особами (шахрайським шляхом), то позивач вказує на те, що: Позивач посилається на п. 1.14,1.27, ч. 16 ст. 14 Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 року № 705.

21.07.2022 року до Банку надійшло платіжне доручення Клієнта про переказ коштів. Ініціатором переказу є Власник карткового рахунку, переказ ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг, що не суперечить вимогам ст. 21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Даний платіж ініційований Клієнтом через інтренет, а саме шляхом введення інформації про номер картки, термін її дії та CVV код та проходженням успішної авторизації.

Позивач зазначає, що кожна транзакція забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю ( коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі. Тобто для підтвердження операції Відповідачем отримано та введено одноразовий ОТП - пароль, який і завершив транзакцію.

У відповіді на відзив вказано на те, що з виписки вбачається, що здійсненню операцій 21.07.2022 року передувало успішне проходження ним авторизації, а саме введення реквізитів карти та отримання та введення ОТП-паролю- «PASSWORD», що додатковий раз підтверджує особисте бажання клієнта на здійснення операції та запобігає виконання операцій шахрайським шляхом.

Дані умови захисту передбачені п.п. 1.1.3.2.9 Банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активація додаткових послуг, актуалізація контактних даних, зміна Умов та правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості за кредитом, проведені банком акції, дистанційне обслуговування, оформлення платіжних документів тощо, у тому числі отримання згоди клієнта на вищезазначені дії) встановити контакт з клієнтом, використовуючи будь-які зазначені канали зв`язку відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта, авторизація за допомогою мобільного телефону та ОТР-пароля; поштовий лист; телеграма; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друк інформації на чеках в POS-терміналах; інші засоби комунікації. Механізм отримання згоди від клієнта шляхом авторизації за допомогою мобільного телефону та OTP-пароля такий: Банк генерує ОТР-пароль і надсилає його клієнтові в тілі СМС-повідомлення із зазначенням інформації, яка буде ним підтверджуватися. Для підтвердження згоди клієнт передає у відповіді отриманий ОТР-пароль або вводить цей пароль у відповідному рядку використовуваного сервісу.

У разі збігу пароля з відправленим клієнту Банк перевіряє номер мобільного телефону клієнта, а саме: чи зареєстрований він в системі Приват24 і/або Mobile Banking. Якщо номер мобільного телефону зареєстрований і збігається з номером телефону клієнта, вважається, що Клієнт прийняв умови публічного договору, розміщеного у відповідному розділі Умов та правил, згідно з яким клієнту надаватимуться затребувані ним послуги. Сторони визнають OTP-пароль, що збігся, електронним підписом клієнта.

При цьому позивач вказує на те, що згідно ст. 33 ЗУ « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації. Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

У відповіді на відзив вказано на те, що відповідно до умов Договору клієнт зобов`язаний: застосовувати заходи до запобігання втрати картки, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання (п 1.1.2.10 УіП); інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, ПІНу, або отримання звістки про їх незаконне використання (п 1.1.2.11 УіП); Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи (п. 1.1.5.29Договора).

Враховуючи п. 1.1.5.29 кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з картою. Клієнт у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку.

Позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю доказів звернення Відповідача в Банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи , а також будь-яких звернень Відповідача про втрату карти, заперечення Відповідача не можуть прийматися судом до уваги поскільки являються необґрунтованими.

Позивач стверджує, що посилання Відповідача на те, що коштами заволоділи шахраї є необґрунтованими, оскільки кожна операція забезпечена авторизацією та OTP-паролі для входу в комплекси та підтвердження платежів надсилалися на його номер мобільного телефону та доступні були тільки Відповідачу.

Щодо можливості проведення реструктуризації позивач звертає увагу суду що реструктуризація заборгованості за кредитним договором є правом Банк, а не його обов`язком.

Стосовно посилання Відповідача на важкий матеріальний стан. Обставини, на які посилається у своїй заяві відповідач, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку.

Позивач зазначає, що відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором. Позивач зазначає, що відповідач не надав суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. Крім того, відповідач є працездатним.

За твердженням позивача, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенні в повному" обсязі.

Також позивач зауважує, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

28.11.2023 від відповідача по справі до суду надійшло клопотання про долучення додаткових доказів. Так, відповідач зазначає, що оскільки підчас судового розгляду у неї були відсутні належні докази існування відкритого кримінального провадження актуальні на час розгляду справи судом вважає за необхідне долучити до матеріалів справи копію ухвали суду від 06.11.2023 року справа №308/12602/23 про повернення на досудове розслідування кримінального провадження №0000807 від 22.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Щодо відповіді на відзив , відповідач зазначає, що відповідно до п.4 ст. 179 ЦПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. Ухвалою від 20.06.2023 року по справі №308/10117/23 було встановлено Позивачу подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов. Відзив на позовну заяву було надіслано Позивачу 11.07.2023, відправлення вручено 17.07.2023 (Трекінг Укрпошти №204 додається). Отже відповідь на відзив Позивач мав надати у термін до 21.07.2023 року, однак у копії чеку поштового відправлення поданої до суду у відповіді Позивача зазначена дата 27.07.2023 року, тобто на 6 днів пізніше встановленого судом терміну.

З наведених вище підстав відповідач вважає, що подана позивачем відповідь на відзив не може братися судом до уваги, як така, що подана поза межами строку встановленого ухвалою суду.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 43, 81, 83,179, 189,197 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач просить суд: долучити до матеріалів справи додаткові докази, при ухваленні рішення не брати до уваги відповідь на відзив.

Представник позивача у судове засідання не з`явився про дат а час розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому заяв та клопотань до суду не подавав. Згідно прохальної частини позовної заяви, просить у разі неявки представника позивача в судове засідання, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи підтомлялася належним чином, разом із тим матеріали справи містять заяву про розгляд справ за її відсутності . При цьому зазначає що заперечує проти задоволення позовних вимог, просить при розгляді справи врахувати її позицію вказану у відзиві та надані нею докази.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до AT КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 14.06.2012 року.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - AT КБ "ПРИВАТБАНК"), про що у додатках надаємо копії сторінок виписки та копії сторінок статуту AT КБ "ПРИВАТБАНК".

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів» додаються до позовної заяви.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) AT КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку станом на 31.08.2015 за вказаним договором заборгованість відсутня.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.05.2019, загальна заборгованість за наданим кредитом ОСОБА_1 перед банком становить: 59868,42 грн. яка складається з: 48587.79 грн. - заборгованість за кредитом; 11280.63 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0, 00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки ОСОБА_1 , отримала кредитні картки за № НОМЕР_1 від 15.02.2015 з терміном дії 02/19 «Карта Універсальна»; № НОМЕР_2 від 16.02.2016 з терміном дії 02/19 «Карта Універсальна»; № НОМЕР_3 від 19.08.2019 із терміном дії 06/23.

Згідно довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , (договір б/н) старт карткового рахунку 15.02.2015, зміна ліміту відбувалася відбувалася в період з 15.02.2015 по 26.12.2022, найбільше становила 50 000 грн. та станом на крайню дату 26.12.2022- 0,00 грн.

Матеріали справи містять копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послугу ПриватБанк, яка підписана позивальником. Анкета-заява при цьому не містить жодних умов кредитування.

Разом із тим, щодо наявності у матеріалах справи Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «УНІВЕРСАЛЬНА», витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» то такі не підписані відповідачем, позивачем не доведено те, що відповідач на момент підписання нею Анкети-заяви була ознайомлена із вказаними документами.

Поряд з цим, користування відповідачем кредитними коштами підтверджується доданим до матеріалів справи випискою руху коштів по рахунку, за договором б/н відкритого на ім`я відповідача.

З дослідженої виписки та розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач як знімав грошові кошти так і здійснював поповнення рахунку.

Вказані обставини не заперечуються сторонами по справі. Більше того, відповідач визнає те, що вона отримувала кредитні картки, не заперечує використання кредитних коштів.

Проте, відповідач заперечує щодо підстав задоволення позову оскільки грошові кошти в розмірі 46 950,00 гривен, були перераховані з рахунку відповідача шахрайськими діями. При цьому зазначає, що вказане підтверджується платіжними інструкціями ECM_P24A73632448D796571 на суму 29950 грн. та ЕСМ_ Р24A73665640D100976 на суму 17000 грн., копії яких нею додані до відзиву на позовну заяву.

Окрім вказаного відповідач по справі до матеріалів справи додано і лист адресований керівнику західного макрорегіонального управління АТ КБ «ПриватБанк» Якимову А.М. від 15.08.2022, про те, що «21.07.2022 року о 15:55, внаслідок шахрайських дій з моєї картки «Приват банку» було знято 46 950 гривень (48600,29 з відсотками за переказ), які були зняті за рахунок кредитних коштів, що надаються банком клієнтам (Картка Універсальна пільгова НОМЕР_4 ). Зазначені кошти зникли з мого рахунку шляхом переведення на картку AT «Райффайзен Банку» № НОМЕР_5 . Про вказане правопорушення мною відразу була написана заява до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, на підставі якої у подальшому було відкрите кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за № 0000807 від 22.07.2022 року (копія заяви та витягу з ЄРДР додаються). Окрім того, мною була написана заява до AT «Райффайзен Банку» з приводу даних подій, копію якої та відповідь від AT «Райффайзен Банку» додаю до даної заяви».

Так, заявниця у зв`язку із наведеним та її важким матеріальним становищем просила банк скасувати нарахування відсотків на зазначений вище кредит, а також зменшити суму кредитних коштів, які підлягають поверненню, тому що заборгованість виникла не з її вини, а в результаті шахрайських дій щодо неї.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 , банком надана відповідь у якій банк зазначає, що встановлено, що переказ коштів з картки № НОМЕР_6 був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 (далі - Приват24). Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією відповідача. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Та, що вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації клієнта банку.

ОСОБА_1 було рекомендовано у випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання грошових коштів, звернутись до правоохоронних органів, а Банк буде намагатись максимально ефективно співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти щонайскорішому розгляду даної справи, змінити ПІН-код платіжної картки, фінансовий телефон та пароль входу в Приват24.

Також на неодноразові звернення відповідача про не нарахування їй банком відсотків, було відмовлено, про що свідчать долучені до відзиву запити відповідача та листи від банку отримані нею.

До матеріалів справи також долучено витяг з ЄРДР від 22.07.2022 № 0000807 правова кваліфікація ч.1 ст. 190 КК України, з фабули якого вбачається, що підставою для внесення відомостей стала заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що відносно неї було вчинено шахрайські дії, сума матеріального збитку яких встановлюється.

На даний час триває досудове розслідування вказано кримінального провадження, що підтверджується ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.11.2023, якою скасовано постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУПН в Закарпатській області ст. л-та поліції Бугір В.В. від 29.12.2022 про закриття кримінального провадження відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000807 від 22.07.2022 за ч.1 ст. 190 КК України,

При дослідженні матеріалів справи, а саме із виписки за договором б/н платіжних інструкцій встановлено, що 21.07.2022 ECM_P24A73632448D796571 та ЕСМ_ Р24A73665640D100976 здійснено перерахування коштів із належної відповідачу картки (рахунку) двома платежами на суму 29950,00 грн., 149,75 комісія за переказ та на суму 17000 грн., 85 грн. комісія за переказ. При цьому у платіжних дорученнях містяться відомості як про платника так і про одержувача коштів. Відповідач заперечує факт здійснення нею переказу вказаних коштів, більше того, вона звернулася із відповідною заявою до правоохоронних огранів та повідомила про вчинення шахрайський дій відносно неї.

Слід звернути увагу і на те, що у листі банку від 09-08-2022 р. №20.1.0.0.0/7- 220725/10819 адресованого відповідачу вказано про те, що відповідь надана на заяву «на 3471542-ВБ від 25-07-2022 р.» адресована ОСОБА_1 . Так, Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк вказує, що розглянуло її звернення стосовно повернення коштів, які були списані з платіжної картки № НОМЕР_6 .

Вказане дає підстави для висновку, що відповідач про списання коштів повідомляла банк, що спростовує доводи представника банку наведені у відповіді на відзив. Так, позивач вказує про те, що доказів звернення відповідача до банку із заявою внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень відповідача про витрати картки, а тому заперечення відповідача не можуть прийматися судом до уваги поскільки являються необґрунтованими.

За твердженням позивача переказ коштів з картки № НОМЕР_6 був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 (далі - Приват24). Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією клієнта. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів, та що вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону клієнта та іншої особистої інформації. Однак жодних доказів здійснення за активних дій відповідача вказаних переказів коштів позивачем до суду не надано.

Натомість відповідач стверджує, що перерахування коштів із належної їй картки на іншу здійснювалося не нею, а невстановленою на даний час особою, натомість вона згоди на проведення вказаної операції не надавала.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ((частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України(далі за текстом -ЦПК України)).

За змістом статей 12,81 ЦПК України саме на сторін процесу покладено обов`язок доказування обставин, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

За змістом пункту 1.32 статті 1, пункту 20.1 статті 20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного станом на 21.07.2022) власник рахунку може ініціювати списання коштів та розпоряджатися ними.

Згідно статті 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705 про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705(далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. Також вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 711/11121/18, на яку, в тому числі, посилається в апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк».

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15, не встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, свідчить про відсутність вини, як підстави цивільно-правової відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 6-24548св18) зроблено висновок, відповідно до якого саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян»(пункт 10 розділу VI Положення № 705).

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В даному випадку, як у відповіді на відзив, додаткових поясненнях та запереченнях представник позивача стверджує, про порушення відповідачем умов Договору. При цьому як вважає позивач, що саме Відповідачем були порушені умови договору, а саме пунктів 1.1.2.1.12., 1.1.2.1.13., 1.1.2.1.14., 1.1.2.1.21., за якими клієнт зобов`язався негайно інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати Картки, Стікеру PayPass, ПІНу, сім-карти мобільного телефону. Та стверджує, що зазначені умови договору Відповідач не виконав, не повідомив банк про втрату карти.

При цьому представник позивача зазначає, що у відповідності до вимог пункту 1.1.5.5. Договору банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Картки, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС-повідомлені, ПІН-коду, ідентифікаторі користувача, паролях системи Прват24, паролі (ніку) MobileBankin або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.

За твердженням представникам позивача саме Відповідач згідно з умовами договору та нормами діючого законодавства несе повну відповідальність за операції проведені з картою, Відповідач в свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку.

Разом із тим, відповідач заперечую факт того, що саме вона здійснила перерахунок коштів, що вона провела фінансову операцію з перерахування коштів із належної їй банківської картки ПриватБанк на іншу картку. Відповідач вказує на те, що такий переказ вчинили інші особи які на даний час не встановленні. При цьому із даного приводу вона звернулася до поліції, відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України внесено до ЄРДР, досудове розслідування вказаного правопорушення триває.

Натомість, позивачем не надано доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за допомогою його карткового рахунку, досудове розслідування за фактом шахрайських дій, не закінчене.

Станом на день ухвалення рішення в даній цивільній справі відомостей про закінчення кримінального провадження, закриття кримінального провадження суду не надано. Як повідомив представник позивача в судовому засіданні, він не володіє інформацією щодо стану досудового розслідування кримінального провадження.

Як вбачається, з Виписки за договором б/н заборгованість, яку АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути на свою користь з відповідача, виникла у період що співпадає саме із перерахуванням коштів, які вказує відповідач вона не здійснювала, та саме у зв`язку із вказаною заборгованістю відповідачу і нараховані суми до стягнення, відносно яких Банком заявлені позовні вимоги у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

За змістом пункту 1.32 статті1, пункту 20.1 статті20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» власник рахунку може ініціювати списання коштів та розпоряджатися ними.

Згідно з пунктом 9 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операції з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц та від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16-ц та від 16 серпня 2023 року справа № 176/1445/22 провадження № 61-8249св23.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

При цьому у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що:

«відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину ОСОБА_1 як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки ОСОБА_1 спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що:

«користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що ОСОБА_3 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано відповіді..»

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за допомогою його карткового рахунку, досудове розслідування ж за фактом шахрайських дій, зокрема, не закінчене.

Сам по собі факт списання АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів з карткового рахунку відповідача та облік Банком заборгованості на цьому рахунку не є підставою для задоволення позову.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.06.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені АТ КБ «Приватбанк» при зверненні до суду, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 141, 223, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд:

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» - , м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош