1Справа № 335/9991/24 2/335/3414/2024
13 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Печерей О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,
04.09.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації.
Позивач зазначає, є власником 39/100 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,62 кв.м, житлова площа 34,9 кв.м, право на які вона набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія і номер 258, виданого 24.05.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В.; та власником 39/200 часток у вказаній квартирі на підставі свідоцтва про право власності, виданого 03.06.2002 Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради. У приватній власності позивача перебуває кімната № НОМЕР_1 площею 12,50 кв.м, лоджія площею 1,60 кв.м. у вказаній квартирі.
Співвласницею даної квартири є сестра позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій належить кімната жилою площею 22,40 кв.м, що складає 61/100 частки квартири, житловою площею - 34,9 кв.м.
У зазначеному житловому приміщенні зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не проживає в квартирі понад десять років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має.
Посилаючись на порушення своїх прав, як власника нерухомого майна, з боку відповідача, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.
Виходячи з положень ст. 19, ст. 28, ст. 176, ст. 274 ЦПК України, справа є підсудною Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Сторонам був наданий час для подання письмових заяв по суті справи.
У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Додатково повідоми, що відповідач ОСОБА_2 не є співвласником квартири, не є членом її сім`ї або близьким родичем. Він не проживає в зазначеному житловому приміщенні понад десять років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. В позасудовому порядку вирішити дане питання можливості немає, оскільки вона виїхала за межі України і не має змоги подати відповідну заяву про зняття особи із зареєстрованого місяця проживання.
Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, письмового відзиву на позов не подав, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надав, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 13.11.2024 судом була постановлена відповідна ухвала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Суд вбачає, що між сторонами виникли відносини, що регулюються главою 32 ЦК України.
Так, відповідно до статті 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що позивачка разом з третьою особою є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,62 кв.м, житлова площа 34,9 кв.м., відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.08.2024 № 389919445.
Відомостями довідки, виданої Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради № 7150/06.4-27 від 17.07.2024, підтверджується наявність реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації понад 10 років підтверджується Актом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Правди 5-А» від 17.07.2024.
Права власності чи іншого майнового права на спірне житло відповідач не має. Доказів про поважність причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання, а також доказів існування у нього намірів продовжити користуватись приміщенням, яке належать позивачу, в матеріалах справи немає.
Таким чином, поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад встановлені законом строки (один рік) з матеріалів справи не вбачається.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що належить позивачу.
Разом з цим в частині в вимоги про зняття відповідача з реєстрації позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Суспільні відносини щодо реєстрації місця проживання особи станом на час розгляду справи врегульовані Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 того ж Закону, зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника.
Рішення суду про зняття особи з реєстрації або про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, як передумова для звернення із заявою про зняття такої особи з реєстрації, вказаним Законом не передбачено.

Отже, позивач та третя особа мають право в позасудовому порядку звернутись до відповідного центру надання адміністративних послуг в порядку ст. 18 вказаного Закону із заявою про зняття ОСОБА_2 з реєстрації, а у разі відмови у задоволенні такої заяви- оскаржити відповідне рішення суб`єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства до Запорізького окружного адміністративного суду.

Натомість під час розгляду цивільної справи суд не вправі перебирати на себе повноваження інших суб`єктів владних повноважень і ухвалювати рішення, до належать до компетенції органів виконавчої влади.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.317, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.М. Мінаєв