Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 17.08.2017 по 31.03.2023 в розмірі 10443,74 грн., стягнути судові витрати.

У обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.02.2019 (справа №234/12264/17) стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісяця, починаючи з 17.08.2017 по 30.06.2018 включно, а далі в розмірі 2000 грн., але на кожного з дітей не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.07.2018 та до досягнення дітьми повноліття.

Задля виконання вказаного рішення, нею було отримано виконавчий лист.

12.02.2019 державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання вищевказаного рішення суду.

Однак, відповідач тривалий час не виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів у повному обсязі на утримання дітей.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, за період з 17.08.2017 по 31.03.2023 за ним утворилась заборгованість за сплати аліментів у розмірі 28239,24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним держаним виконавцем.

Враховуючи вищенаведене, обов`язок відповідача утримувати дітей, а також те, що відповідач є працездатною особою, не має не утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей, не має, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 16 червня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.07.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, яким відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 у розмірі 3 429,13 грн. Водночас, вважає безпідставними вимоги щодо стягнення з нього неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей за період з 17.08.2017 по 31.03.2019 у розмірі 7 014,61 грн. В обґрунтування своїх заперечень посилається на відсутність у нього обов`язку з оплати аліментів та чітко визначеного розміру аліментів до набрання рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.02.2019 (справа №234/12264/17) законної сили, тобто до 15.03.2019.

28.07.2023 до суду від позивача надійшли заперечення, в який позивач наголошує на безпідставності та необґрунтованості тверджень позивача, з огляду на існування у відповідача обов`язку утримувати дітей, що передбачений ст.180 СК України. Звертає увагу на те, що навіть після набрання рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.02.2019 (справа №234/12264/17) законної сили, відповідач відразу не погасив заборгованість зі сплати аліментів, така заборгованість була погашена відповідачем лише 01.07.2023, після звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.02.2019 (справа №234/12264/17) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. на обох дітей щомісяця, починаючи з 17.08.2017 року по 30.06.2018 року включно, а далі в розмірі 2000 грн., але на кожного з дітей не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.07.2018 та до повноліття дітей.

12.04.2019 постановою державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Бєловим Д.М. відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання вищевказаного рішення суду.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом №234/12264 від 12.02.2019, виданим Краматорським міським судом Донецької області, що здійснений державним виконавцем Репіним К.А., загальна заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 31.03.2023 складає 28 239,24 грн. Розрахунок заборгованості здійснено за період з 17.08.2017 по 31.03.2023.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що згідно його розрахунку розмір пені за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів за період з 17.08.2017 по 31.03.2023 становить 10443,74 грн., які просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів).

За положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заборгованості працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Статтею 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Суд зауважує, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Отже, стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Позивач надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на момент пред`явлення позову відповідач без поважних причин, не в повній мірі та не систематично сплачував аліменти на утримання дітей.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за період з 17.08.2017 по 31.03.2023 ОСОБА_2 не виконував належним чином рішення суду про стягнення аліментів, і не надавав у визначених розмірах ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання дітей, внаслідок чого станом на 31.03.2023 виникла заборгованість по аліментах в розмірі 28 239,24 грн.

Щодо пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, то у позовній заяві надано відповідний розрахунок, відповідно до якого її розмір за період прострочення з 17.08.2017 по 31.03.2023 становить 10443,74 грн.

Наведений позивачкою спосіб обчислення неустойки (пені) узгоджується повністю з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), висновком Верховного Суду в постанові від 08.07.2019 року у справі №712/13276/16-ц, висновком Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 року у справі №127/20291/16-ц, тому береться й судом до уваги.

Відповідач, заперечуючи проти правильності поданого позивачкою розрахунку, свого розрахунку проти заявлених вимог не здійснив.

Щодо заперечень відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до набрання рішенням суду законної сили, суд зазначає, що передбачене частиною першою статті 196 СК України право позивача на стягнення із відповідача неустойки, як міри відповідальності платника аліментів за прострочення їх плати, виникає з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів, що узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 08.07.2019 року у справі №712/13276/16-ц, висновком Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 року у справі №127/20291/16-ц.

Краматорського міського суду Донецької області від 12.02.2019 (справа №234/12264/17) про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, набрало законної сили 15.03.2019.

Однак, звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 у серпні 2017 року презюмує той факт, що ОСОБА_2 з серпня 2017 року не надавав належної матеріальної допомоги на утримання дітей, попри його обов`язок утримувати своїх дітей, встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України, незалежно від наявності судового рішення. Аліменти можуть сплачуватися як у добровільному порядку, так і в судовому порядку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач за період з 17.08.2017 до 31.03.2019 сплачував аліменти на утримання дитини, проте, їх щомісячний розмір в переважній більшості був майже вдвічі менший нарахованих сум.

При цьому, суд звертає увагу, що після набрання рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.02.2019 (справа №234/12264/17) законної сили, заборгованість відповідачем не була погашена, а в подальшому періодично нараховувалась нова. Відповідач у своєму відзиві, визнаючи частково позовні вимоги, не заперечує проти утворення у нього заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дітей, проте свої зобов`язання вчасно та у повному обсязі не виконував.

Оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, зазначене свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею.

А тому суд не приймає до уваги доводи відповідача, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Дані доводи ОСОБА_2 , в тому числі, спростовуються висновком Верховного Суду в постанові від 08.07.2019 року у справі №712/13276/16-ц, висновком Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 року у справі №127/20291/16-ц, відповідно до яких передбачене частиною першою статті 196 СК України право позивача на стягнення із відповідача неустойки, як міри відповідальності платника аліментів за прострочення їх плати, виникає з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів.

Водночас, суд звертає увагу, що аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі.

Обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей ґрунтується на законі, а рішення суду в цьому контексті лише змушує відповідача до виконання цього обов`язку у примусовому порядку, тому відповідач повинен був вживати заходів для своєчасного перерахування аліментів. Положеннями частини 1 статті 179 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що діти були позбавлені майна, що належить їм за законом.

З огляду на те, що відповідачем обов`язок зі сплати аліментів не виконаний та протермінований, то у позивачки виникло право на стягнення пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, суцд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі, заявленому позивачкою 10443,74 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначає, що з 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 684, 00 грн.

Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196 СК України, ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10443,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А.Усатова