Справа № 739/1159/24
Провадження № 2/739/262/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря Головня І.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивачки адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,- В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Костюченка В.К., звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Позивачка є її спадкоємцем за заповітом, згідно з яким ОСОБА_2 заповіла позивачці все своє майно. Позивачка належним чином прийняла спадщину ОСОБА_2 , при цьому до складу спадщини входив також будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на який позивачка не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Незважаючи на відсутність правовстановлюючих документів, спадкодавець ОСОБА_2 набула право власності на будинок і він входить до складу спадщини. З огляду на це позивачка змушена звернутися до суду за захистом свого права.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області Петренко І.П. у судове засідання також не з`явився, при цьому подав заяву з проханням провести судовий розгляд без представника відповідача, так як міська рада визнає позов в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гірки, Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 (а.с.9). 09.12.1997 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати, в чому б воно не заключалось і де б воно не знаходилось, в тому числі жилий будинок з усіма господарськими будівлями, який знаходиться в с. Гірки Новгород-Сіверського району Чернігівської області заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних долях. Даний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №31 (а.с.36).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина. ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , що підтверджується копією його заяви до Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори від 23.01.2012 року (а.с.32)

Позивачка ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом ОСОБА_2 та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВРП 793849 від 13.03.2012 року на земельну ділянку площею 2,59 га розташовану на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, з кадастровими номерами 040000335, 050000692 (а.с.10, 32, 37).

Згідно інформаційної довідки комунального підприємства Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації, виданої 30.04.2024 року №144, станом на 31.12.2012 р. реєстрація на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня (а.с.7).

Відповідно до технічного паспорту зареєстрованому за № ТІ01:9007-6331-6289-6546 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок літера «А1-1», 1970 року забудови, до складу будинку входять: веранда І площею 7,2 кв.м., коридор ІІ площею 7,1 кв.м., комора ІІІ площею 7,5 кв.м., кухня 1-1 площею 15,4 кв.м., кімната 1-2 площею 11,6 кв.м., кімната 1-3 площею 24,9 кв.м., загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м., з господарськими будівлями: сарай літера «Б» площею 55,0 кв.м., погріб літера «В», площею 13,1 кв.м. (а.с.12-16).

Правовий режим колгоспного двору визначався положеннями ЦК УРСР. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно ст.ст.120-121, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору та належало його членам на праві сумісної власності. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За наявною у матеріалах справи довідкою, виданою старостою сіл Дігтярівка, Гірки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №22-17/146 від 16.05.2024 року, будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав до групи колгоспний двір, згідно книги погосподарського обліку №10 за а 1991-1995 роки (особистий рахунок 470) станом на 15.04.1991 року власником будинку була ОСОБА_2 (а.с.8).

Як встановлено, після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, її спадщину належним чином прийняла позивачка ОСОБА_1 , силу положень статей 1220, 1223, 1233, 1235, 1236, 1269, 1273 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), та являється єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 , оскільки інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 відмовився від спадщини на користь позивачки Отже, після смерті ОСОБА_2 спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця ОСОБА_1 , тобто до позивачки. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, враховуючи, що позивачка набула право власності на житловий будинок, який належав ОСОБА_2 , однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивачки, визнавши за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки господарські будівлі та споруди є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись статями 15, 16, 186, 392, 1220, 1223, 1233, 1235, 1236, 1269, 1273 Цивільного кодексу України, ст.ст.120-121, 123 ЦК УРСР 1963 року, статями 76-81, 83,200, 206, 247, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивачки адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно з технічним паспортом, зареєстрованим за № ТІ01:9007-6331-6289-6546 має загальну площу 73,7 кв.м., житлову - 36,5 кв.м., до складу будинку входять: веранда І площею 7,2 кв.м., коридор - ІІ площею 7,1 кв.м., комора - ІІІ площею 7,5 кв.м., кухня 1-1 площею 15,4 кв.м., кімната 1-2 площею 11,6 кв.м., кімната 1-3 площею 24,9 кв.м., з господарськими будівлями: сарай літера «Б» площею 55,0 кв.м., погріб літера «В», площею 13,1 кв.м

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Кочура