Справа № 211/3772/24
Провадження № 2-о/211/102/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 серпня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді : Ткаченко С.В.

при секретарі : Бірж Д.В.

за відсутності :

заявника ОСОБА_1

представника заявника, адвоката Касьян М.С.

представника заінтересованої особи Виконавчого комітету Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Касьян М.С. звернулася до суду із зазначеною заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1 / 2 частку нерухомого майна, а саме житлового будинку загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 .

Вона ОСОБА_1 є власником іншої 1 / 2 частки вищезазначеного домоволодіння.

На день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований у вищезгаданому домоволодінні за вказаною адресою та вона разом з ним фактично проживала, хоч була зареєстрована за іншою адресою.

Із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк вона не звернулась, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю за місцем його реєстрації. Вона разом із братом вела спільне господарство, доглядала за ним, а після смерті останнього займалась його похованням, а тому вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки від спадщини не відмовлялась та фактично вступила у володіння і управління спадковим майном. Зазначає, що за життя ОСОБА_2 заповіту не залишив, спадкоємцем другої черги за законом після його смерті є вона, як рідна сестра покійного, інших спадкоємців немає.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, було відмовлено оскільки пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини, тому заявник просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявник ОСОБА_1 до суду не з`явилась, її представник, адвокат Касьян М.С. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі заявника та її представника, заявлені вимоги просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 294 ЦПК України визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03 листопада 2022 року Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.10).

Заявник є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 , копією свідоцтва про народження заявника та померлого ОСОБА_2 , копією свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 8, 13,14,15).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 17) померлий ОСОБА_2 прийняв, проте за життя не оформив своє спадкове право на 1 / 2 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив. Спадкоємцем другої черги за законом після його смерті є його рідна сестра ОСОБА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 48/2024 від 29 травня 2024 року заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулась заявник ОСОБА_1 .

Державний нотаріус Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Фоміних В.В. відмовила заявнику ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2024 року за вих. №194/02-31 (а.с. 12).

В свою чергу, відповідно до довідки, виданої Гурівською сільською радою за вих. №97 від 08.02.2024 року померлий ОСОБА_2 з 1995 року і до дня смерті був зареєстрований і проживав в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ним проживала його сестра ОСОБА_1 з 2020 року по день смерті, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших зареєстрованих осіб не було (а.с.16).

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини 2 статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (частина 1 статті 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з підпункту 4.10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 листа ВССУ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, тому вважає за необхідне встановити факт, про який вона просить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 81, 89, 197, 198, 200, 293-294, 316, 318, 319 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, суд -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, задовільнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм братом, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко