Справа № 367/8207/23
Провадження №2/367/1914/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

01 жовтня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Яцун А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання майнових прав, в якому просила визнати за нею майнові права на об`єкт будівництва- квартиру АДРЕСА_1 ) та стягнути судовий збір. Позивач зазначає, що 16.12.2016 між відповідачем та нею укладено цивільно-правовий договір, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В. за реєстровим № 1355. Відповідно до пункту 1.2 Договору відповідач зобов`язується передати у власність позивача будь-яким, передбаченим діючим законодавством способом нерухоме майно, а позивач зобов`язується прийняти у власність нерухоме майно - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 (далі - Квартира) та оплатити вартість Квартири, яка згідно з пунктом 3.1 Договору складала 468 000,00 грн. Позивач стверджує, що нею в повному обсязі виконано своє зобов`язання стосовно оплати вартості Квартири, що підтверджується пунктом 3.3.1. Договору та актами приймання-передачі коштів на виконання в майбутньому умов договору від 16.12.2016 № 1 від 13.12.2016, № 2 від 14.12.2016, № 3 від 15.12.2016, № 4 від 16.12.2016. Згідно з пунктом 2.3. Договору орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - II квартал 2018 року, технічний термін здачі об`єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2017 року. Крім того, зазначає, що нею виконано своє зобов`язання в повному обсязі, проте у власність відповідачем їй квартиру не передано, жодних дій спрямованих на передачу у власність, відповідачем не вжито. Крім того, відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області, наданої листом від 29.09.2023 № 2909/3 на адвокатський запит Шевченко Ю.Г. від 12.09.2023 № 108/23, інформація щодо прийняття експлуатацію багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 відсутня. Замовник будівництва - ОСОБА_2 не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва, а саме - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 до експлуатації. Позивач звертає увагу суду, що будинок до цього часу не збудований, будь-які будівельні роботи не ведуться, що свідчить про відсутність з сторони відповідача будь-яких дій, спрямованих на належне виконання ним умов Договору. Таким чином, вважає, що у зв`язку з укладенням договору у відповідача виникло майнове право на отримання коштів від неї, а в неї виникло майнове право на квартиру, яке в подальшому призведе до оформлення права власності на вже збудований об`єкт нерухомості-квартиру, яка зараз відсутня та відповідачем не виконано своїх зобов`язань за договором у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. 14.12.2023 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в яких позивач просила стягнути з ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 4 680 (чотири тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2023 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 18 квітня 2024 року -закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав. В судове засідання позивач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 2016 року між ОСОБА_2 , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 29.12.2015 року та зареєстрованої в Реєстрі нотаріальних дій за № 1158 діє ОСОБА_4 ( далі- сторона 1) та ОСОБА_5 (далі сторона-2) було укладено цивільно-правовий договір. Відповідно до п.1.1 вищевказаного договору цей договір є змішаним цивільно-правовим договором, який відповідає засадам цивільного законодавства. Відповідно до 1.2 вищевказаного договору за цим Договором та у відповідності до частини 1 статті 6 та статті 656 Цивільного кодексу України, сторона 1в майбутньому зобов`язується передати у власність сторони 2 будь-яким, передбаченим діючим законодавством способом (отримати свідоцтво про право власності, укласти договір купівлі-продажу тощо) нерухоме майно, а сторона 2 зобов`язується прийняти у власність нерухоме майно -квартиру ( далі-квартира), що знаходиться в АДРЕСА_2 ) ( далі- «Об`єкт будівництва») та оплатити гарантійний внесок, який являється забезпечувальним платежем у розмірі, що не перевищує загальну вартість вказаної квартири в порядку та на умовах, визначених цим Договором та виконати інші умови даного Договору. Будівництво багатоквартирного житлового будинку (об`єкту будівництва) здійснюється стороною 1 на підставі: -Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В. 03.02.2016 року за реєстровим № 76; -Декларації «Про початок виконання будівельних робіт» зареєстрованої ДДАБІ у Київської області за №КС № 59 від 26 лютого 2016 року. Відповідно до п.1.3 вищевказаного договору предметом цього договору є квартира, право власності, на яку набувається стороною 2 після завершення будівництва та здачі Об`єкта будівництва в експлуатацію Стороною 1, за умови виплати Стороною 2 на користь Сторони 1 гарантійного внеску, який являється забезпечувальним платежем, що не перевищує загальної вартості вказаної квартири, встановленої у п. 3.1. цього договору, та оформлення стороною 2 відповідних правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності). Відповідно до п. 1.4 вищевказаного договору сторона 1 гарантує, що на момент укладення цього Договору майнові та інші права на квартиру не обтяжено зобов`язаннями перед третіми особами, у тому числі не є предметом застави, не є предметом договору купівлі-продажу та інших договорів з третіми особами, які перебувають під арештом, не є предметом судового збору, а також щодо них відсутні будь-які претензії і права третіх осіб, сторона 1 зобовязується не обтяжувати майнові та інші права на квартиру зобов`язаннями перед третіми особами, у тому числі не передавати їх у заставу, не укладати щодо них договору купівлі- продажу та інших договорів з третіми особами, а також не здійснювати інші дії, що перешкоджатимуть набутою стороною 2 права власності на квартиру. Відповідно до п.2.1 вищевказаного договору права на квартиру являють собою права на будівництво та отримання у власність квартири з наступними попередніми технічними характеристиками: - найменування -квартира; - будівельний номер- 76; - поверх- 14; -будинок - 1-Х, 1-Ц; - проектна загальна площа - 58,5; - кількість кімнат -2. Відповідно до п. 2.3 вищевказаного договору технічна здача об`єкта будівництва в експлуатацію - ІІ квартал 2018 року. Сторона 1-має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку термін прийняття в есплуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважається порушенням умов цього Договору. Відповідно до п.3.1. Вищевказаного договору загальна сума (вартість) квартири на день укладення цього договору складає - 468 000 (чотириста шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок. Відповідно до п. 3.3 вищевказаного договору кошти визначені в п.3.1. цього договору сторона 2 зобов`язана внести, як гарантійний внесок в рахунок придбання в майбутньому квартири на поточний рахунок сторони 1 або у готівковій формі шляхом передачі грошових коштів стороні 1 з обов`язковим підписанням актів приймання-передачі грошових коштів у наступному порядку: 3.3.1 сума гарантійного внеску 468 000 ( чотириста шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок внесена стороною 2 до моменту підписання цього Договору. 3.3.2 Сума гарантійного внеску (вартість квартири), що зазначена в п. 3.1 цього Договору до моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі квартири оплачена Стороною 2 в повному обсязі. Відповідно до п. 3.4. вищевказаного договору у випадку, якщо остаточна площа квартири (відповідно до вимірів БТІ) перевищуватиме проектну площу визначену в цьому Договорі передання у власність квартири буде здійснюватися за умови оплати стороною 2 вартості зазначеного перевищення, виходячи з вартості одного квадратного метра площі квартири, визначеної відповідно до п.3.1.1 цього Договору. У випадку, якщо остаточна площа квартири (відповідно до вимирів БТІ) буде меншою її проектною площі, визначеної в цьому Договорі, Сторона 1 повинна здійснити повернення стороні 2 вартості зменшення остаточної площі квартири, виходячи з вартості одного квадратного метра площі квартири, визначеної відповідно до п.3.1.1 цього Договору. Відповідно до п. 4.1. вищевказаного договору цей договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення за умови внесення стороною 2 гарантійного внеску згідно п.3.3.1 цього Договору. Договір діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим договором. Відповідно до п. 4.2. сторона 1 приймає на себе зобов`язання забезпечити дійсність передачі стороні 2 права власності на квартиру протягом строку дії цього договору шляхом забезпечення будівництва об`єкта будівництва та прийняття його в експлуатацію. Строку будівництва та строк введення а експлуатацію зафіксовані в п.2.3. цього Договору. Згідно із копією Акта № 1 приймання - передачі коштів від 13 грудня 2016 року на виконання в майбутньому умов договору від 16 грудня 2016 року, скріпленого підписами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на виконання умов договору, щодо придбання нею квартири за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 кошти в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Згідно із копією Акта № 2 приймання - передачі коштів від 14 грудня 2016 року на виконання в майбутньому умов договору від 16 грудня 2016 року, скріпленого підписами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на виконання умов договору, щодо придбання нею квартири за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 кошти в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Згідно із копією Акта № 3 приймання - передачі коштів від 15 грудня 2016 року на виконання в майбутньому умов договору від 16 грудня 2016 року, скріпленого підписами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на виконання умов договору, щодо придбання нею квартири за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 кошти в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Згідно із копією Акта № 4 приймання - передачі коштів від 16 грудня 2016 року на виконання умов договору від 16 грудня 2016 року, скріпленого підписами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на виконання умов договору, щодо придбання нею квартири за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 кошти в сумі 18 000 (вісімнадцять тисяч ) гривень 00 копійок. Загальна сума сплачених коштів ОСОБА_7 на виконання умов договору між нею та ОСОБА_2 , щодо придбання ОСОБА_7 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , становить 468 000 (чотириста шістдесят вісім тисяч) гривень. Відтак, як вбачається ОСОБА_7 виконано свої зобов`язання в повному обсязі, проте у власність ОСОБА_2 квартиру позивачу не передано, жодних дій спрямованих на укладення договору купівлі-продажу квартири відповідачем не вжито. Так, відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області, наданої листом від 29 вересня 2023року №2909/3 на адвокатський запит Шевченко Ю.Г. від 12 вересня 2023 року № 108/23, відповідно до відомостей з Єдиної Державної електронної системи у сфері будівництва інформація про прийняття багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 до експлуатації, відсутня. Замовник будівництва ОСОБА_2 не звертався до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва, саме - багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , до експлуатації. Зазначені дії ОСОБА_2 є такими, що порушують право ОСОБА_7 , визначене та гарантоване статтею 47 Конституції України відповідно до якої кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Так, у зв`язку з укладенням вказаного вище договору у ОСОБА_2 виникло майнове право на отримання гарантійного внеску від ОСОБА_7 , а у ОСОБА_7 виникло майнове право на квартиру, яке в подальшому призведе до оформлення права власності на вже збудований об`єкт нерухомості - квартиру, які зараз фізично відсутні з огляду на невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором. Визнання за ОСОБА_7 майнового права на квартиру дасть їй можливість чітко ідентифікувати її, адже невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором по будівництву багатоквартирного будинку та передачі квартири у власність позивачу може тривати невизначений час, тому позивач має зменшити ризик того, що квартира може перейти у власність іншій особі у разі закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку, в який вона інвестувала свої кошти. Таким способом має бути визнання за позивачем майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва (об`єкт інвестування) - квартиру. Відтак, оскільки ОСОБА_7 виконано умови Договору в повному обсязі, у свою чергу ОСОБА_2 не виконано зобов`язання щодо закінчення будівництва багатоквартирного будинку та введення його в експлуатацію, у якому наявна квартира, яка після цього має стати власністю позивача, наявні правові підстави визнати за ОСОБА_7 майнове право на квартиру. Крім того, судом досліджено, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 407, після укладення шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ». Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту закінчення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Таким чином, виходячи з положень цієї статті, інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також визначено необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно зі статтею 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. Разом з тим не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»). У теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому значенні - як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява № 44277/98). В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі N 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15,від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі№ 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. З огляду на вказане, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. У разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, провадження № 14-8 цс 21 зазначено, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 93 - 95). З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , виконала свої зобов`язання за договором, повністю оплативши вартість об`єкта (як вкладу за договором), тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів необхідних для набуття майнових прав - квартири. Із змісту договору випливає, що його предмет становить надання послуг щодо вкладання залучених коштів в будівництво житла та оформлення права власності на це майно в інтересах замовника. Невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за договорами призвело до порушення прав позивача, а саме: через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування (будівництва) в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу, у останнього відсутня можливість реєструвати право власності на цей об`єкт у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ч. 1 ст. 190 ЦК України вказується, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним. Одним зі способів захисту порушених прав, ст. 16 ЦК України - передбачено визнання права. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено у повному обсязі, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача. Керуючись ст. ст. 12, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 майнові права на об`єкт будівництва - квартиру будівельний номер АДРЕСА_6 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 680 (чотири тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук