Провадження №: 2/336/2629/2024
РІШЕННЯ

іменем України

13 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 336/6564/24 (номер провадження 2/336/2629/2024) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

встановив:

02 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком.

Підставною звернення до суду є те, що вона продовжує навчання з метою здобуття вищої освіти ступеня магістр, є студенткою 2 курсу 2023/2024 навчального року 1-го медичного факультету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю «222-медицина (магістр)», що підтверджується довідкою. У зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Доходу вона не має.

Її мати ОСОБА_3 працює та отримує дохід у виді мінімальної заробітної плати. На утриманні матері перебуває спільна з відповідачем дитина, її брат ОСОБА_1 , 2013 року народження, який проживає разом з ними. Мати не має матеріальної можливості надавати їй матеріальну допомогу в достатньому розмірі для забезпечення нормального існування та навчання.

Вона має витрати на проїзд, харчування, канцелярські засоби, які потрібно купувати для забезпечення навчання, сезонний одяг, при цьому власного доходу не має.

Відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Домовленості про добровільну сплату відповідачем аліментів між ними не досягнуто.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

02 серпня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з доказами направлення іншим учасникам справи. Відповідач просив здійснювати розгляд даної справи за його відсутності.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач зазначає, що він не працює, не отримує доходу, за станом здоров`я потребує постійного лікування.

Крім того, відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 336/5624/24 з нього були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач зазначає, що позивач не наводить жодного доказу, що він може надавати матеріальну допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В позовній заяві ОСОБА_1 просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав відзив на позовну заяву та просив врахувати викладені в ньому обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. А у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , в м. Запоріжжі Шевченківського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації народжень ІНФОРМАЦІЯ_3 зроблено відповідний актовий запис за № 130, Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Батьками дитини є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25 січня 2007 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 навчається у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті на 2 курсі 2023/2024 навчального року 1-го медичного факультету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю «222-медицина (магістр)», що підтверджується довідкою виданою деканом за № 1287 від 06 червня 2024 року.

ОСОБА_1 доходу, в період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року, не мала, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 06 червня 2024 року.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітній сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: донька досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; донька продовжує навчання у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті на 2 курсі 2023/2024 навчального року 1-го медичного факультету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю «222-медицина (магістр)», у зв`язку з навчанням повнолітня донька потребує матеріальної допомоги.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої доньки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати.

Позивач, ОСОБА_1 не працює, доходу не отримує, так як навчається на денному відділенні, за спеціальністю «222-медицина(магістр)», та потребує матеріальної підтримки.

Мати позивача ОСОБА_3 працює та отримує дохід у виді мінімальної заробітної плати, що підтверджується відомостями з реєстру застрахованих осіб за період з 2003 р. по 2024 р.

На утриманні матері позивача перебуває спільна з відповідачем дитина, ОСОБА_1 , 2013 року народження.

Мати не має матеріальної можливості надавати ОСОБА_1 матеріальну допомогу в достатньому розмірі для забезпечення нормального існування та навчання.

Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги. Домовленості про добровільну сплату відповідачем аліментів між ними не досягнуто.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що він не працює, не отримує доходу, за станом здоров`я потребує постійного лікування. Крім того, з нього стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до виписки з медичної картки та довідки від 22 липня 2024 року ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні. Відповідач не надав доказів, які витрати на лікування він несе.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішення даної справи суд враховує правові позиції Верховного Суду викладені в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 661/4545/15-ц (провадження № 61-16093св18), постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі N 208/3075/16 (провадження N 61-1343св18), аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 21 березня 2018 року у справі N 308/2268/16-ц (провадження N 61-9486св18); 2) від 01 серпня 2018 року у справі N 539/2580/16-ц (провадження N 61-20377св18); 3) від 12 вересня 2018 року у справі N 350/326/17-ц (провадження N 61-15310св18); 4) від 10 жовтня 2018 року у справі N 216/3757/16-ц (провадження N 61-16217св18); 5) від 05 грудня 2018 року у справі N 701/699/16-ц (провадження N 61-20608св18).

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20), відповідно до якої стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення, одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19 (провадження № 61-2065св23), де зазначено, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

При визначені розміру аліментів на повнолітню доньку, суд враховує стан здоров`я відповідача, також те, що з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявність на праві власності двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, за таких обставин суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини всіх доходів щомісячно.

ОСОБА_1 після досягнення повноліття звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Аналогічні положення містяться і в абз. 2 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Так, дочка, яка продовжує навчання має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач і звернулася до суду з позовом.

Так, вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам сімейного законодавства.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом 02 липня 2024 року, тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат

Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, серед іншого, суд вирішує питання як розподілити судові витрати.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Позивач звільнений від сплати судового збору при поданні вказаного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 605,60 грн. у дохід держави у порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 182, 198-201, 191 СК України, ст.ст. 2, 4, 7, 11, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 278-279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 02 липня 2024 року до закінчення навчання у Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті, але не більше, як до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Дата складання повного судового рішення 13 вересня 2024 року.

Суддя: