УХВАЛА

04 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 757/23813/21-ц

провадження № 61-5232св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В.,Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Державне бюро розслідувань, Територіальне управління державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові;

розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) про відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади, в якому просив стягнути з держави Україна через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 700 000 грн.

За клопотанням ОСОБА_1 ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року Територіальне управління ДБР, розташоване у місті Львові (далі - ТУ ДБР у місті Львові) залучено до участі у справі співвідповідачем.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування.

У квітні 2024 року ДБР та ТУ ДБР у місті Львові подали до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, в яких, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2024 року касаційну скаргу ТУ ДБР у місті Львові задоволено, а касаційну скаргу ДБР - задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року скасовано, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року залишено в силі.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2024 року, в якій просив роз`яснити:

- які норми права не вірно застосовані судом апеляційної інстанції;

- які норми права мав застосувати суд з врахуванням норм права, сформованих Великою Палатою Верховного Суду чи об`єднаною палатою;

- відсутнє посилання на справу № 757/10400/21 та справу № 757/62500/16 щодо застосування норм права, в тому числі практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

Заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 271 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

За змістом постанови від 23 жовтня 2024 року, яку просить роз`яснити заявник, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виходив з того, що наведені позивачем факти скасування процесуальних рішень слідчого в порядку Кримінального процесуального кодексу України не свідчать про завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Крім того, в судовому рішенні, яке просить роз`яснити заявник, наведено вищевказані норми матеріального права (статті 1167, 1174 ЦК України), відповідні правові висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, а також - норми процесуального права (статей 76-78, 81, 89 ЦПК України) щодо доказів та доказування, на підставі яких Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погодився з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю, оскільки матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не доведено, що відносно нього були вчинені неправомірні дії, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданням йому шкоди.

При цьому постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2024 року не допускає кілька варіантів тлумачення, а викладені в ній висновки є чіткими і зрозумілими.

Враховуючи наведене, а також те, що заявником фактично порушується питання про зміну мотивувальної частини судового рішення або внесення в нього нових даних, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2024 року в порядку, передбаченому статтею 271 ЦПК України.

Керуючись статтею 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович