П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року місто Київ

справа № 757/33682/23-ц

провадження № 22-ц/824/9949/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП», подану адвокатом Кеню Денисом Васильовичем,

на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 15 лютого 2024 року, постановлену у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом шляхом зняття з нього обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення записів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року відмовлено у прийняті та повернуто зустрічну позовну заяву ТОВ "ФК " УКРФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж предмета застави.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник відповідача ТОВ "ФК "УКРФІНАНС ГРУП" - адвокат Кеню Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про повернення зустрічного позову та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилався на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно обмежив право ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» на звернення до суду із зустрічною позовною заявою.

ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» дійсно зверталося до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, із початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Підставою для відмови у позові по справі №489/1643/19 судами визначено недоведення обставин, на які посилався ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» як на підставу своїх вимог, зокрема, щодо розміру суми боргу, в межах якої має звертатися стягнення на предмет застави та незалучення ОСОБА_2 в якості відповідача.

Відповідно до п. 5.8. договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити предмет застави) у разі настання будь-якого з наступних випадків: порушення позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, в тому числі при повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу кредитних коштів) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісій, та будь-яких інших платежів у строки, встановлені кредитним договором; якщо інша, ніж заставодержатель, особа набула право на предмет застави; вчинення заставодавцем дій, спрямованих на зменшення вартості предмету застави або його припинення; вчинення заставодавцем дій, спрямованих на виникнення інших обтяжень предмету застави на користь третіх осіб в будь-який спосіб.

На підставі недобросовісного відчуження на користь ОСОБА_1 предмета застави, та невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, договору застави, наявного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2018р., положень Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Цивільного кодексу України, позивач має право задовольнити грошові вимоги за рахунок Предмета застави.

Звертаючись до Печерського районного суду міста Києва з зустрічною позовною заявою, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» визначило інший спосіб правого захисту та просило звернути стягнення на предмет застави шляхом надання права на продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

У зустрічній позовній заяві ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» вказано й інші обставини, що не були зазначені при подачі позову у справі №489/1643/19, що стали підставою для відмови у його задоволенні.

Підстави позову у даній зустрічній позовній заяві та у справі №489/1643/19 є різними, нормативне обґрунтування позовних вимог у цих позовах є різними..

Крім того, зустрічна позовна заява містить відомості, що не були визначені під час розгляду справи №489/1643/19.

Зокрема, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» до зустрічної позовної надано інформацію про виконавче провадження № НОМЕР_3, з якої вбачається, що розмір заборгованості, в межах якої слід звернути стягнення на предмет застави, який становить 180 440,24 грн. та визначений у рішенні Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.01.2018 року по справі №487/4831/17.

Таким чином, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» у зустрічній позовній заяві викладені нові фактичні підстави позову, що надають можливість встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором та обсяг вимог ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП».

Крім тог7о, суб'єктний склад сторін у справах різний, вимоги за зустрічним позовом ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» заявлені також до ОСОБА_2 .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначила, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

В постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 285/3912/18, від 19 листопада 2019 року у справі №640/5563/19, від 27 листопада 2019 року у справі №303/4229/16ц від 27 травня 2020 року у справі № 761/35475/18, від 10 червня 2020 року у справі №366/2099/17 зроблено правовий висновок про те, що закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів. Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Тобто, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» звернувся до Печерського районного суду міста Києва із зустрічної позовною заявою, де просив застосувати інший спосіб правового захисту, тим самим змінивши підстави позову та визначив інше коло учасників справи, зазначивши про необхідність залучення до розгляду справи ОСОБА_2 в якості третьої особи за первісним позовом та у якості відповідача за зустрічним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У серпні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» про усунення перешкод у користуванні транспортним засобом шляхом зняття з нього обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення записів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у липні 2015 року вона за відплатним договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_2 автомобіль «SUBARU» модель OUTBACK, тип -легковий універсал - В, 2011 року випуску, колір сірий, д.р.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 . Державна реєстрація транспортного засобу відбулася 29 липня 2015 року у Цетр ДАІ 4805 м.Миколаєва. Вона набула статус власника і добросовісного набувача транспортного засобу. Про те, що транспортний засіб має обтяження вона не була обізнана. Правомірність купівлі-продажу ніким не оспорювалась. Вона ні за законом, ні за договором не є відповідальною за зобов`язаннями попереднього власника автомобіля. 22 січня 2018 року між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ « Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовим кредитом №220118нв та договір відступлення права вимоги за договором застави № 220118аз, якими визначено, що первісний кредитор ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) своє право вимоги до боржника ОСОБА_2 , а новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» набуває право вимоги за кредитним договором та договором застави. Новий кредитор 19 березня 2019 року звернувся до суду з позовом до неї про звернення стягнення на предмет застави, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на предмет застави автомобіль «SUBARU» модель OUTBACK, тип -легковий універсал - В, 2011 року випуску, колір сірий, д.р.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить їй на праві власності. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 27 березня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ « Фінансова компанія «УкрФінанс Груп», яке змінено постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 травня 2020 року в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін. Таким чином, в судовому порядку право нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» на звернення стягнення на предмет застави автомобіль («SUBARU» модель OUTBACK, тип -легковий універсал - В, 2011 року випуску, колір сірий, д.р.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ), що належить їй на праві власності, не встановлене, а спір між товариством та нею з приводу стягнення на предмет застави вже остаточно вирішено в судовому порядку не на користь кредитора. А наявність запису в Державному реєстру обтяжень рухомого майна про заставу автомобіля не створює для обтяжувала ніяких правових наслідків, але при цьому порушує її права, як добросовісного набувача щодо користування та розпорядженням транспортним засобом.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 8 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Справу призначено до розгляду.

2 жовтня 2023 року відповідач ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права заставодержателю на продаж предмета застави. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі недобросовісного відчуження ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 предмета застави, та невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, договору застави, наявного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2018 року, положень Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ЦК України, позивач має право задовольнити грошові вимоги за рахунок предмета застави.

Звернув увагу на те, що ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» звернулося до суду із зустрічної позовною заявою, де просив застосувати інший спосіб правового захисту, тим самим змінивши підстави позову та визначив інше коло учасників справи, зазначивши про необхідність залучення до розгляду справи ОСОБА_2 в якості третьої особи за первісним позовом та у якості відповідача за зустрічним позовом.

Просив звернути стягнення на предмет застави шляхом надання заставодержателю права на продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року відмовлено у прийняті та повернуто зустрічну позовну заяву ТОВ "ФК " УКРФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж предмета застави.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що право на подання зустрічного позову може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Крім того, суд врахував, що товариство вже зверталось з аналогічним позовом до тих же самих учасників, з тим самим предметом позову. Відтак, вимоги товариства щодо звернення стягнення на предмет іпотеки були предметом розгляду, оцінка доказам та доводам була надана першою та апеляційною інстанціями. Окрім цього, стороною не зазначено нових обставин для прийняття зустрічної позовної заяви, а тому з врахуванням зазначеного, суд не вбачав станом на день розгляду об`єктивних підстав для прийняття зустрічної позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Таким чином, зі змісту ст.193 ЦПК України вбачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

За змістом даної норми однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів.

Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Крім того, специфікою зустрічного позову є те, що право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред'являється він до первісного позивача.

Судом установлено і не заперечується апелянтом, що Ленінським районним судом м.Миколаєва 27 березня 2020 року було ухвалено рішення, яким відмовлено ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» ДО ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Таке рішення за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» було переглянуте Миколаївським апеляційним судом і постановою від 21 травня 2020 року рішення суду першої інстанції було змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Оскільки вже є рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене між тими ж сторонами, а саме між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_1 , про той самий предмет (звернення стягнення на заставлене майно) і з тих самих підстав (не виконання зобов`язань, які забезпечені рухомим майном), то позов ТОВ «ФК УКРФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави не може повторно розглядатися судом, і відповідно не може бути зустрічним позовом.

Що стосується відповідачки ОСОБА_2 , то вимоги пред`явлені ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_2 за своєю правовою природою не є зустрічними, оскільки ОСОБА_3 не є позивачем у цій справі.

За таких обставин прийняте судом першої інстанції судове рішення про відмову в прийняті зустрічної позовної заяви є правильним, підстави для скасування постановленої судом першої інстанції ухвали відсутні.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що кредитор не позбавлений права і можливості звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП», подану адвокатом Кеню Денисом Васильовичем,залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус