Справа № 373/2523/24
Номер провадження 2-з/373/22/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Опанасюка І.О.

за участі секретаря судових засідань Бутович Я.О.

представника особи, яка може отримати статус відповідача адвоката Берченко Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Рогатюка Андрія Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , яка може отримати статус учасника справи, про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Зміст заяви та позиція учасників.

До Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області подано заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення доказів шляхом виклику та допиту в якості свідків ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 вказує, що до суду 30.10.2024 направлено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 (майбутнього відповідача) про визначення місця проживання дітей. Допит свідків, викликати та допитати яких в судовому засіданні просить адвокат, на його переконання є необхідним, оскільки відомості, які можуть повідомити заявлені свідки можуть мати доказове значення по суті спору в майбутній цивільній справі. Як на правові підстави для звернення до суду, представник ОСОБА_1 посилається на ст. ст. 4, 5, 76, 81, 116 ЦПК України.

Адвокат Берченко Н.В., яка представляє інтереси особи, яка може отримати статус відповідача заперечила проти задоволення заяви. В обґрунтування заперечень, ОСОБА_6 вказала, що однією з обов`язкових умов застосування забезпечення доказів є те, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ця умова є вимогою закону і прямо визначена у ст. 116 ЦПК України. Однак, в поданій суду заяві, ця вимога не обгрунтована жодним чином.

Просила відмовити в задоволенні заяви.

Рух справи.

Заява надійшла до суду 08.11.2024. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, головуючим суддею визначений Опанасюк І.О.

В силу ч. 3 ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Правила підсудності визначені ч. 4 ст. 116 ЦПК України, при зверненні до суду заявником дотримані.

Дана заява про забезпечення доказів подана до суду до подання позовної заяви.

За правилами ч. 2 ст. 118 ЦПК України, заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Судове засідання із розгляду заяви про забезпечення доказів, призначене на 12.11.2024.

Згідно ч. 3 ст. 118 ЦПК України заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Заявник та інша особа, яка може отримати статус учасника справи, були судом повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Адвокат Рогатюк А.І., особа інтереси якої він представляє ОСОБА_1 та особа, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) ОСОБА_5 , до суду не з`явились. Їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Норми права, що підлягають застосуванню судом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів, зокрема, є допит свідків.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі N 367/6751/18-ц (провадження N 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: "Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 року у справі N 9901/608/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі N 9901/845/18.

Згідно частин 5-7,11 ст.118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Оцінка доводів заявника та висновки суду.

Щодо доказового значення забезпечення, то заявлений спосіб узгоджується із ч. 2 ст. 116 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3,4, ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна доводити обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом майбутнього позову, за змістом заяви, є визначення місця проживання дітей, колишнього подружжя.

Однак, щодо утруднення, або ж унеможливлення дослідження показів свідків в судовому засіданні в подальшому, в контексті необхідності забезпечення, то в поданій суду заяві, ці обставини залишились не висвітленими.

Крім цього, незрозумілим є необхідність заявленого забезпечення виклику до суду ОСОБА_1 , яка в подальшому планує отримати статус позивача в справі.

Таким чином, оскільки в поданій суду заяві про забезпечення доказів шляхом виклику свідків, жодним чином не обґрунтований об`єктивними фактами ризик втрати доказу, як-то неможливості викликати в майбутнє судове засідання осіб, які виходячи із змісту заяви, вже надали згоду з`явитись до суду і дати свідчення з відомих їм обставин по суті спору, суд вважає, що підстави для застосування забезпечення доказів, в контексті процесуальної доцільності відсутні, і в задоволенні заяви слід відмовити..

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 4, 83, 84, 116-118, 258-261, 263, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката Рогатюка Андрія Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , яка може отримати статус учасника справи, про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано в установлений строк.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О. Опанасюк