Справа № 454/3932/22 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О. А.
Провадження № 22-ц/811/3146/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Марко О.Р.,

з участю представника апелянта адвоката Буй Б.В., представника відповідача Гук С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львіввугілля» про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Львіввугілля» (далі - ДП «Львіввугілля») про зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що у період з 02 вересня 1996 року по 20 грудня 2014 року він працював різних роботах на підприємствах ДП «Львіввугілля» і 20 грудня 2014 року звільнений з роботи у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, з виплатою вихідної допомоги. Зазначав, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак протягом останнього часу проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який не газифікований, проте обладнаний пічним опаленням. В жовтні 2022 року він звернувся до ДП «Львіввугілля» з приводу отримання безоплатно вугілля на побутові потреби (попередні роки він отримував вугілля для побутових потреб безоплатно), на що отримав відмову, з якої вбачається, що відсутні підстави для надання йому «талону» на вугілля за адресою його реєстрації у м. Белз (оскільки він там не проживає), та за адресою його фактичного проживання у с. Ванів (оскільки він там не зареєстрований).

Ос кільки з такою відмовою незгідний, позивач просив суд зобов`язати відповідача надати йому безоплатно вугілля на побутові потреби у розмірі 5,9 тонни на 2022 рік.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2023 року в позові ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля» про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надав неправдиві документи для отримання «талону»: фактично не проживає за місцем реєстрації та не користується вугіллям на побутові потреби у квартирі, на обігрів та приготування їжі в ній ( АДРЕСА_1 ), а з заявою про отримання «талону» на адресу тимчасового проживання в с. Ванів, позивач не звертався.

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2023 року та задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо надання позивачем неправдивих документів для отримання «талону», адже до заяви ним додано документи як з місця його реєстрації, так і з місця фактичного проживання, що також підтвердилось під час роботи комісії відповідача щодо обґрунтованості видачі працівникам (пенсіонерам) підприємств вугільної промисловості безкоштовно вугілля. Вказує на те, що за обома цими адресами відсутня газифікація, опалення здійснюється пічками. Зазначає, що дійсною причиною відмови у видачі позивачу «талону» є те, що, на думку відповідача, для його отримання особі необхідно бути зареєстрованою, фактично проживати та використовувати вугілля на побутові потреби за цією ж адресою.

В грудні 2023 року від ДП «Львіввугілля» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, і такий мотивований законністю та обґрунтованістю оскаржуваного рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля» з 02 вересня 1996 року по 20 грудня 2014 рік та звільнений у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де обігрів квартири та приготування їжі здійснюється за рахунок твердого палива ( вугілля).

Наказом по шахті від 27 квітня 2022 року № 114-в створено Комісію по ретельній адресній перевірці утримувачів палива та підтвердження або спростування встановленого їм попередньо права на утримання вугільної продукції (далі - Комісія по адресній перевірці). Комісія по адресній перевірці здійснила адресну перевірку утримувачів палива (працівників та пенсіонерів) з метою підтвердження достовірності наданих на отримання «талонів на вугілля» документів.

31 травня 2022 року Комісією по адресній перевірці у складі трьох працівників було оглянуто ззовні квартиру АДРЕСА_3 , де зареєстрований ОСОБА_1 , та встановлено, що двері в квартиру в аварійному стані (отвір у дверях), вхід закиданий сміттям, через аварійні двері видно, що меблів немає, наявність печей через отвір в дверях не побачено, підлоги немає, сусіди підтвердили, що ніхто не проживає вже давно.

В жовтні 2022 року позивач звернувся до ДП «Львіввугілля» з приводу отримання безоплатно вугілля на побутові потреби (попередні роки він отримував вугілля для побутових потреб безоплатно), на що отримав відмову, з якої вбачається, що відсутні підстави для надання йому «талону» на вугілля за адресою його реєстрації у м. Белз (оскільки він там не проживає), та за адресою його фактичного проживання у с. Ванів.

З матеріалів справи також убачається, що ОСОБА_1 фактично проживає, але не зареєстрований в АДРЕСА_2 , де немає центрального опалення. Село не газифіковане. Обігрів будинку та приготування їжі здійснюється за рахунок твердого палива.

Обставини щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання «талонів» на вугілля сторонами не заперечуються та визнаються. Відповідачем не спростовано, що як за адресою реєстрації, так і з адресою фактичного проживання позивача відсутнє центральне опалення (газифікація).

Частиною сьомою статті 43 Гірничого закону України передбачено, що підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

У пункті 12.10.1 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості) від 03 липня 2001 року (далі - Галузева угода) передбачено, що порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (Постанова Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 року № 303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (Постанова Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2009 року № 887), Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11 травня 1976 року у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам.

Відповідно до підпункту 12.10.3 Галузевої угоди безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше складаються додаткові списки.

Згідно з підпунктом 12.10.7 Галузевої угоди безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки - 7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років; на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років.

Відповідно до підпункту 12.10.8 Галузевої угоди ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Згідно з абзацом першим розділу І Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11 травня 1976 року, що розроблена Міністерством вугільної промисловості СРСР та ЦК Профспілки працівників вугільної промисловості, затверджена Міністерством вугільної промисловості СРСР 11 травня 1976 року та погоджена Головою ЦК Профспілки працівників вугільної промисловості (далі - Інструкція), яка є підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини із забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби та застосовується тільки у частині, що не суперечить чинному законодавству України, визначено, що правом на безкоштовне отримання вугілля (сланцю) користуються особи, які проживають в будинках з пічним опаленням і кухонними вогнищами для приготування їжі.

У постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 454/1000/21 (провадження № 61-1125св23) викладено такий висновок: «Системний аналіз наведених норм права дає підставу для висновку про те, що чоловіки-пенсіонери, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах на підземних роботах не менше ніж 10 років та проживають в будинках (квартирах) з пічним опаленням і кухонними вогнищами для приготування їжі, мають право на безоплатне забезпечення підприємством, з якого вони вийшли на пенсію, вугіллям на побутові потреби за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру».

Аналогічні висновки, викладено в постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 423/1330/16-ц (провадження № 61-16508св18) та від 22 жовтня 2018 року у справі № 242/2108/16-ц (провадження № 61-16485св18).

Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що у будинку в якому фактично проживає позивача (оскільки в квартирі за місцем його реєстрації відсутні умови для проживання) немає центрального опалення, село Ванів не газифіковане, а обігрів будинку та приготування їжі здійснюється за рахунок твердого палива, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, адже право позивача на отримання гарантованих державою соціальних пільг в даному випадку порушено, а тому відповідач зобов`язаний безоплатно забезпечити вугіллям позивача.

Колегія суддів вважає, що висновки суду, покладені в основу оскаржуваного рішення, а також відзиву на позовну заяву та відзиву на апеляційну скаргу, є невірними, адже положеннями Інструкції в імперативному порядку не закріплено як передумова для отримання «талону» факт реєстрації та проживання заявника за однією і тією самою адресою.

При цьому, колегія суддів також враховує, що за обставинами справа котра переглядається, як за адресою реєстрації позивача, так і за фактичним місцем його проживання, відсутня газифікація (центральне опалення), обігрів та приготування їжі за цими адресами здійснюється виключно на твердому паливі (вугіллі). У заяві до відповідача про безоплатне отримання вугілля на побутові потреби позивач про це зазначав і додавав до заяви відповідні документи. Суд першої інстанції дані обставини не врахував.

Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, її слід задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги з ДП «Львіввугілля» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 992 грн 40 коп. судового збору за подання позову та 1 488 грн 60 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львіввугілля» про зобов`язання вчинити певні діїзадовольнити.

Зобов`язати Державне підприємства «Львіввугілля» забезпечити ОСОБА_1 безоплатним вугіллям на побутові потреби за нормою 5,9 тонн на 2022 рік.

Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля» на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. судового збору за подання позову та 1 488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич