Справа № 372/3216/23
Провадження № 2-188/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцю в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому зазначає, що 10.03.2020 між позивачем та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір позики коштів у розмірі 250000 дол. США, до 10.03.2022. ОСОБА_3 в термін визначений умовами договору кошти не повернув. Після цього, позивач направив на ім`я позичальника претензію, проте вимога була залишена без задоволення в зв`язку із смертю позичальника. Під час спілкування з донькою позичальника, позивач дізнався про прийняття спадщини за заповітом після смерті позичальника. Позивач направив на ім`я спадкоємця, відповідача по справі вимогу про повернення боргу, проте така вимога не була задоволена. В зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на майно боржника, яка передано спадкоємцю, а саме на будинок та земельну ділянку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання, в яке викликалась належним чином за останнім відомим місцем проживання та через публікацію на сайті суду, повторно не з`явилась, заяв чи клопотань до суду не подавала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до копрії договору, 10.03.2020 між ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір позики грошових коштів у розмірі 250000 дол. США, з датою повернення до 10.02.2022.

Відповідно до копії додатку № 1 (розписки) до договору позики, ОСОБА_3 засвідчив факт отримання коштів від ОСОБА_1 у розмірі 250000 дол. США.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 03.08.2021, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 87,40 кв.м. з прилеглими надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої була ОСОБА_4 , станом на 03.08.2021 складає 258082 грн.

11.03.2022 позивач направив на ім`я ОСОБА_3 вимогу про повернення коштів.

10.06.2022 та 16.06.2023 позивач направив на ім`я відповідача письмову вимогу від кредитора до спадкоємця про повернення грошових коштів, на адресу квартири, яка є власністю відповідача.

Відповідно до копії спадкової справи 11/202о до майна померлого ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.09.2020, актовий запис 15318.

Відповідно до копії заяви, ОСОБА_5 26.09.2020 подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2006, ОСОБА_4 була власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії заповіту від 04.11.1985 ОСОБА_4 заповіла належний їй будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії заповіту від 16.03.2020 ОСОБА_3 заповів все належне йому майно на день смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до копії заяви, ОСОБА_2 , 04.12.2020 подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ, №067712 від 25.06.1998, ОСОБА_3 був власником земельної площею 0,355 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 27.12.2023, ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,355 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області становить 574219 грн.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, та підтверджується копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 , що на момент його смерті у його власності перебувала земельна ділянка загальною площею 0,355 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області та відповідно до заповіту ОСОБА_4 та будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 , все своє майно заповів доньці ОСОБА_2 , яка подала заяву про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку з дня смерті, проте свідоцтво про право на спадщину не було видано.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на момент смерті мав невиконанні грошові зобов`язання, відповідно до договору позики на суму 250000 дол. США.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач звернулась до нотаріуса з письмової заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Доказів видачу свідоцтва про право на спадщину, судом не отримано.

Згідно ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як встановлено в судовому засіданні 10.06.2022 та 16.06.2023 позивач направляв на ім`я відповідача письмову вимогу від кредитора до спадкоємця про повернення грошових коштів, на адресу квартири, яка є власністю відповідача.

Відповідно до Постанови ВС від 10.03.2021 №522/5924/17 визначено, що хоча стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення банку має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів спадкоємців, які прийняли спадщину.Виходячи зі змісту статті 1281 ЦК України, допускається два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1) безпосередньо до спадкоємців; 2) опосередковано через нотаріуса. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. При цьому законодавством не передбачені форма і зміст вимог кредитора та на нотаріуса не покладено обов`язку перевіряти обґрунтованість вимог.

На обґрунтування пропущення строку звернення до спадкоємця боржника з даною вимогою, позивач зазначив, що йому не було відомо про смерть ОСОБА_3 , а дізнався він лише після настання строку виконання грошового зобов`язання.

Таки чином, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для подачі відповідно вимоги до спадкоємця боржника не був пропущений, оскільки позивач дізнався про смерть боржника лише в квітні 2022 року.

Як зазначено у Постанові ВС від 16.05.2018, справа №175/4367/15-ц, на час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину відповідачам не видавалось. Між тим, отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком. При цьому відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статтей 1281, 1282 ЦК України, які були дотримані банком. При цьому, наявність заборгованості за кредитним договором відповідачами не спростована.

Постановою ВС від 23.05.2018 №192/2761/14 визначено, що аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Отже, відсутність у відповідача, яка подала про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину, не є підставою для відмови у задоволенні вимоги кредитора спадкодавця.

Щодо способу захисту.

Як зазначено у Постанові ВС від 14.03.2018, справа №159/1634/16-ц, що стосується аргументів скарги про те, що предметом цього позову мала бути вимога про стягнення суми в межах вартості спадкового майна, а не накладення стягнення на спадкове майно, то колегія їх відхиляє, оскільки положенням частини третьої статті 1282 ЦК України передбачене право кредитора спадкодавця звертатись до суду саме з позовом про накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В Постанові ВС від 26.10.2022 №195/1369/21 зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов також помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову про звернення стягнення на спадкове майно у зв`язку з відсутністю відмови спадкоємця від здійснення одноразового платежу на користь кредитора, оскільки здійснене судом тлумачення положень частини третьої статті 1282 ЦК України не узгоджується з положеннями частин першої і другої статті 1282 ЦК України, у яких визначено обов`язок, а не право спадкоємця боржника, задовольнити вимоги кредитора повністю шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Крім того, нормами ЦК України не визначено, в якій формі повинна відповідати відмова спадкоємця у здійсненні одноразового платежу. Невиконання зобов`язання і свідчить про відмову від одноразового платежу.

Отже, Верховний Суд вважає, що за відсутності доказів про погашення спадкоємцем боржника боргу спадкодавця та письмової відмови спадкоємця у здійсненні одноразового платежу на користь кредитора, має місце мовчазна відмова спадкоємця у здійсненні одноразового платежу.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця і відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам законодавства України, а позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 на момент смерті мав непогашену заборгованість, яка повинна бути погашена шляхом задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 8, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, відповідно ст.ст. 1216, 1218, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцю в натурі задовольнити.

Звернути стягнення, в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 по договору позики грошових коштів від 10.03.2020 в сумі 250000 доларів США, на майно спадкоємця ( ОСОБА_2 ), що було передано за заповітом, після смерті спадкодавця, боржника ( ОСОБА_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- на земельну ділянку, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, площею 0,3555 га, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю № ІІІ-КВ 067712 від 25.06.1998;

- на житловий будинок загальною площею 87,40 кв.м. з прилеглими надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 на підставі на підставі заповіту від 04.11.1985, посвідченого секретарем виконкому Вишенківської сільради народних депутатів Бориспільського району Київської області Гольосою В.М.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.01.2024.

Суддя О.Б. Тиханський