Номер провадження: 22-ц/813/5020/24
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С..

за участю:

секретаря Чеботар А.Г,

позивача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 адвоката Пилипчук І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Бобуйка І.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору,

встановив:

01.09.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, у якому просила суд:

- розірвати спадковий договір, укладений 20.06.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Таранською А.М. Одеського міського нотаріального округу Одеської області зареєстрований в реєстрі за номером №3137;

- скасувати заборону (обтяження), накладену за спадковим договором від 20.06. 2021 року на 1/5 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за №3138.

Позовні вимоги були обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/5 частка домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

20.06.2021 року між ОСОБА_1 та її онуком ОСОБА_2 було укладено спадковий договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Таранською А.М. Одеського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстровано в реєстрі за номером 3137.

Відповідно до п. 1 договору, позивачка передасть після своєї смерті в особисту приватну власність відповідачу належну їй 1/5 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язався виконувати її розпорядження у випадку їх наявності.

Посилаючись на те, що відповідач у зазначеному вище будинку не проживає тривалий час, умови спадкового договору не виконує, позивачка просила її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено (а.с.68-69).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.74-78).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела суду факти невиконання відповідачем розпоряджень відчужувача за спадковим договором, який вона просила розірвати.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є хворою, літньою людиною, та такої що потребує сторонньої допомоги.

Ця стороння допомога полягала у тому, що позивачу ОСОБА_1 потрібна була матеріальна допомога у придбанні ліків, продуктів харчування, догляді, була потрібна допомога по господарству.

Так як її чоловік та син померли, 11.09.1997 року та 16.03.2020 року, відповідно (а.с.11-12), то надавати цю сторонню допомогу вона попросила свого онука - відповідача по справі ОСОБА_2 , який мешкав з нею в одному будинку, та який погодився надавати таку допомогу, після чого вони уклали спірний спадковий договір, а саме: 12.06.2021 року (а.с.8).

Та обставина, що в позовній заяві мова йде про спадковий договір, який начебто був укладений між сторонами 20.06.2021 року, то це є ні чим іншим, як опискою, так як спадковий договір між сторонами укладений саме 12.06.2021 року.

В подальшому, відповідач ОСОБА_2 категорично відмовився надавати позивачу, яка є його бабусею будь-яку допомогу - виконувати її розпорядження після того як у травні 2022 року він зібрав особисті речі та виїхав в невідомому напрямку.

Зі слів позивача, вона телефонувала відповідачу, просила допомогти хоча б надати грошей для придбання ліків та продуктів. В свою чергу, відповідач в образливій формі повідомив їй, що відмовляється виконувати розпорядження та надавати будь-яку допомогу.

У зв`язку з цим, позивач залишилася на самоті, без допомоги а тому вона неодноразово зверталася до сусідів за допомогою, а саме купити продукти харчування, ліки, надати допомогу по господарству.

Всі ці обставини підтвердили в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Колегія суддів виходить із того, що укладаючи спірний спадковий договір, позивач ОСОБА_1 розраховувала на постійну допомогу відповідача, який обіцяв позивачці, що він буде постійно надавати усіляку потрібну їй допомогу так як узяв на себе зобов`язання доглядати бабусю, за власні кошти купувати потрібні їй ліки та продукти, піклуватися про стан її здоров`я.

Він також обіцяв виконувати розпорядження позивачки - задовольняти усі її потреби в лікуванні, наданні допомоги по господарству.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначених обставини не врахував, а також не врахував, що позивач є людиною похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за віком і через хворобу потребує сторонньої допомоги, як фізичної, так і матеріальної.

Так, відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого з 2008 року вона має ряд захворювань: церебральний атеросклероз, дісциркуляторна енцефалопатія змішаного ґенезу, гіпертонічна хвороба 2 ст., ДОА колінних суглобів, катаракта лівого ока та потребує амбулаторного лікування, що підтверджується Висновком спеціаліста КНП «Міської клінічної лікарні №10» ОМР та випискою з медичної карти КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 16» ОМР Одеської області м. Одеса (а.с.13-14).

Колегією суддів також враховано, що в матеріалах справи маються докази того, що позивач неодноразово скаржилася своїм знайомим на раптовий від`їзд онука після укладення спадкового договору, на його відмову надавати їй обіцяну ним допомогу, якої вона потребує. З цих підстав її сусіди постійно купують їй продукти, ліки, допомагають у господарстві.

Довідкою КУ «Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Хаджибеївського району м. Одеси департаменту праці та соціальної політики ОМР» підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус: «Дитина війни» та знаходиться на обліку в зазначеній установі (а.с.53).

Відповідно ч.1 ст. 1302, ст. 1303 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувана) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача, яким у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

За змістом ч. 1 ст. 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

У відповідності до ч. 1 ст. 1308 ЦК У країни, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувана у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Таким чином, оскільки за змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, крім того, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, то суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу ОСОБА_1 у розірванні спадкового договору.

При цьому слід зазначити, що згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. А за змістом ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Однак, відповідач ОСОБА_2 не надав суду жодних заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, задовольнити.

Розірвати спадковий договір від 12.06.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3137 та скасувати заборону (обтяження), накладену за спадковим договором від 12.06.2021 року на 1/5 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають задоволенню, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях у загальному розмірі 2 684,00 грн. (1 073,60 грн. + 1 610,40 грн.)

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, задовольнити.

Розірвати спадковий договір від 12.06.2021 року, укладений між ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3137.

Скасувати заборону (обтяження), накладену за спадковим договором від 12.06.2021 року на 1/5 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстровану в реєстрі за № 3138.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через відпустку судді Сегеди С.М., повне судове рішення складено 09.12.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова