Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/2860/23
Провадження № 2/553/326/2024
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Рябоконя Є.О., представника відповідача Телещак Н.М. ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

20.10.2023 до Ленінського районного суду м. Полтави звернулось ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 21960 грн за договором № 6-5 від 01.12.2021, а також 2684,00 грн сплаченого судового збору та 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6-5 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua та https://monetka.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань заборгованість за договором № 6-5 від 01.12.2021 станом на 16.10.2023 становить 21960,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн заборгованості за кредитом; 3960,00 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 01.12.2021 по 31.12.2021 (включно); 12000,00 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 01.01.2022 по 19.02.2022 (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України та яку позивач прохає стягнути з відповідача. Також позивач прохає вирішити питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» витрат на правову допомогу у сумі 9000,00 грн, які сплачено позивачем адвокату на підставі договору про надання правової допомоги та акту виконаних робіт № 138 від 07.07.2023 та судового збору.

Ухвалою суду від 24.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

16.11.2023 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме інформації від Приватного акціонерного товариства «Київстар» про місцезнаходження абонента номер НОМЕР_1 , 01 грудня 2021 року; інформації від Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про місцезнаходження абонента номер НОМЕР_2 , 01 грудня 2021 року.

17.11.2023 представником відповідача подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору №6-5 від 01.12.2021 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 не укладав договору позики із ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», не подавав заяви на його укладення і не знав про існування такого договору та вищевказаних документів. Жодних коштів в позику від ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» він не отримував та не подавав заявки на їх отримання. Окрім того, телефонний номер НОМЕР_1 та електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не належать і ніколи не належали, а рахунків та відкритих по ним банківських карток в АТ «Альфа-Банк» він не відкривав. ОСОБА_2 пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 01.12.2021, тобто станом на дату укладення договору позики, він знаходився в м. Полтава. На той період часу він працював в регіональному структурному підрозділі ДП «Украерорух» з офісом у м. Дніпро, місце роботи м. Полтава. Дізнавшись про поданий у відношенні нього позов, ОСОБА_2 03.11.2023 звернувся до АТ «Сенс банк» (АТ «Альфа-банк») з метою отримання довідки про відсутність відкритих рахунків в цьому банку, адже був впевнений, що жодних рахунків в цьому банку він ніколи не відкривав та нікому не доручав їх відкрити для себе. Проте, у відділені АТ «Сенс Банк» у м. Полтава йому повідомили, що ним 14.09.2020 було укладено з АТ «Альфа-банк» договір про відкриття рахунку № НОМЕР_7. Вказаний договір був укладений у відділенні "Київське №37" м. Київ, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Копію такого договору у відділені банку йому надати відмовились, посилаючись на те, що в електронному вигляді у них в системі він відсутній, а оригінал договору має знаходитися в відділені, в якому він укладався або в головному офісі банку. В зв`язку з такими обставинами, ОСОБА_2 змушений був 09.11.2023 через свого представника адвоката Телещак Н.М. подати заяву до Подільського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві про вчинення злочину за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 200 КК України. Відповіддю на адвокатський запит від ПрАТ «Київстар» було підтверджено, що абонентський номер НОМЕР_1 - не зареєстрований за ОСОБА_2 як абонентом. За посиланням сторони відповідача договір не відповідає формі передбаченій статтями 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений у неналежній формі, не підписаний уповноваженими особами, тобто з боку ОСОБА_2 не погоджено істотних умов такого договору. Інші персональні дані, які вказані в договорі та заяві-анкеті для його оформлення, хоч і зазначені вірно, але використані явно незаконно невстановленою (невстановленими) наразі особою, без відому ОСОБА_2 . На підтвердження отримання ОСОБА_2 коштів, ТОВ «ФК «Ріальто» надало до первісного позову роздруківку з TRC Pay, однак, в поданій роздруківці про переказ коштів - відсутній підпис ОСОБА_2 про отримання цих коштів. Взагалі немає жодного доказу отримання ним коштів. У позовній заяві ТОВ «ФК «Ріальто» посилається на те, що нібито ним було надіслано смс-повідомлення з сумою блокування та розмір блокування, а ОСОБА_2 отримавши їх на мобільний номер вказує їх у відповідному полі Особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній картці підтверджує що саме ОСОБА_2 підтверджує верифікацію платіжної карти. Однак ОСОБА_2 , не міг верифікувати платіжну карту, оскільки не є користувачем вказаного номеру. Крім того, ОСОБА_2 не робив жодних дій, які б підтверджували його наміри щодо отримання позики від даної фінансової установи, а банківська карта НОМЕР_3 , повні реквізити якої не вказано, у нього відсутня, він таку карту не відкривав і не знав про її відкриття до моменту отримання первісного позову. При цьому, ТОВ «ФК «Ріальто» в позовній заяві, зазначає, що вказаний ОСОБА_2 номер телефону співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Однак, така інформація не відповідає дійсності, та вказаний в договорі телефонний номер ніколи не належав ОСОБА_2 .

В даному випадку, під час укладення договору №6-5 від 21.12.2021 про надання позики, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту, було порушено вимоги ст. 203 ЦК України - на момент укладення договору було відсутнє волевиявлення та внутрішня воля ОСОБА_2 на його укладення, наслідком чого є визнання такого договору недійсним.

Прохали суд, прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду із первісним позовом, визнати недійсним договір №6-5 від 01.12.2021 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та ОСОБА_2 про надання грошових коштів у розмірі 6000,00 грн та стягнути судові витрати понесені ОСОБА_2 в ході розгляду даної справи.

06.12.2023 від представника ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» надійшов відзив на зустрічний позов ОСОБА_2 в якому зазначає, що 01.12.2021 між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_2 укладено договір № 6-5, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_4 емітовану АТ «Альфа-Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Також 28.11.2021 між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_2 укладено договір № 6-4, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_4 емітовану АТ «Альфа-Банк». Окрім цього 01.11.2021 між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_2 укладено договір № 6-3 на суму 5000,00 грн, 06.09.2021 укладено договір № 6-2 на суму 5000,00 грн, 31.08.2021 укладено договір № 6-1 на суму 5000,00 грн. Таким чином за посилання позивача за зустрічним позовом шахраї п`ять разів зверталися до ТОВ «ФК «Ріальто» за отриманням кредитних коштів, з яких чотири рази погашали заборгованість. При цьому, грошові кошти видавалися на одну й ту ж саме платіжну картку № НОМЕР_4 емітовану АТ «Альфа-Банк», і тільки після укладення п`ятого кредитного договору ОСОБА_2 почав стверджувати, що банківська платіжна картка йому не належить, хоча як слідує з відповіді АТ «Альфа-Банк» рахунок на його ім`я відкривався. З огляду на наведені обставини вимоги за зустрічним позовом вважає безпідставними.

Щодо укладення договору № 6-5 від 01.12.2021 в електронній формі та ознайомлення відповідача з Правилами надання грошових коштів у позику вказує, що договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, укладення відповідачем з позивачем договору № 6-5 від 01.12.2021 це право, а не обов`язок відповідача, яке було реалізовано ним на власний розсуд і останній є вільним у своєму виборі. Відповідач не був обмежений ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим договором. Також відповідач не обмежений у проведенні порівняльного аналізу кредитного договору, умов кредитування у ТОВ «ФК «Ріальто» з іншими, які пропонуються різними небанківськими фінансовими установами або банками на ринку надання фінансових послуг. Будь-які зміни умов договору № 6-5 від 01.12.2021 не вносилися, згідно з п. 1.1. договору сторони погодили, що кредит надається не на споживчі цілі, тому норми Закону України "Про споживче кредитування" не застосовуються до виниклих правовідносин. Щодо правомірності нарахування позивачем відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування на суму 12000,00 грн зазначає, що за укладеним договором № 6-5 від 01.12.2021 відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_4 емітовану АТ "Альфа-Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Крім того, зазначає, що наведена правова позиція ТОВ «ФК «Ріальто» кореспондується з судовою практикою, яку наводить у відзиві.

Просив суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні зустрічної позовної заяви та зменшити витрати ОСОБА_2 на оплату професійної правничої допомоги. Розгляд справи провести за відсутності представника ТОВ «ФК «Ріальто».

11.12.2023 представником ОСОБА_2 - адвокатом Телещак Н.М. надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що ОСОБА_2 ніколи не звертався до ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" щодо отримання кредитних коштів, договір №6-5 від 01.12.2021, як і будь-які інші договори з даною компанію він не укладав, і кредитних коштів не отримував, про що детально викладено у зустрічній позовній заяві. Стосовно наведених у відзиві кредитних договорів, ніби то укладених між сторонами протягом 2021 року зазначає, що вказані документи не можуть слугувати доказами в обґрунтування позовних вимог та доведеності факту укладення договору 6-5 від 01.12.2021, так як не відносяться до вимог ні первісного, ні зустрічного позову, та не обґрунтовують їх, при цьому докази їх виконання (оплати) відсутні, а у договорах зазначений скрізь однаковий контактний номер телефону НОМЕР_1 , електронна пошта та банківська карта, які не належать ОСОБА_2 . Як зазначалось в зустрічній позовній заяві з цього приводу ОСОБА_2 подано заяву про злочин до Подільського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві. Подання заяви про злочин, з боку ОСОБА_2 , свідчить що він дійсно не укладав кредитні договори з ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" та не відкривав карту в АТ "Альфа Банк", на яку перераховувались кредитні кошти. В противному випадку, він обмовляє себе перед правоохоронним органами, та вводить останні в оману, що карається за ст. 384 Кримінального кодексу України, тому є повністю не логічним для ОСОБА_2 . Стосовно наведення у відзиві на позовну заяву твердження про те, що кредит надавався за умовами договору №№6-5 від 01.12.2021 не на споживчі цілі, а також що до відносин по договору не застосовують умови Закону України "Про споживче кредитування" та вкотре наведений розрахунок відсотків по кредитному договору вказує, що ОСОБА_2 не оспорює наведене, а наводить докази, які свідчать про неукладення ним кредитного договору взагалі. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу, то на думку ОСОБА_2 , ним наведені достатні та необхідні докази в обґрунтування стягнення витрат на правову допомогу, надану йому та пов`язану з розглядом даної справи, тому вимога відповідача за зустрічним позовом про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги є необґрунтованою.

19.12.2023 від представника ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» на адресу суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

19.12.2023 представником ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» направлено до суду клопотання про долучення доказів, а саме кредитного звіту УБКІ фізичної особи ОСОБА_2

28.12.2023 представником ОСОБА_2 направлено клопотання про долучення доказів, а саме копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань .

Ухвалою суду від 11.01.2024 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом, здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, витребувано інформацію від Приватного акціонерного товариства «Київстар» про місцезнаходження абонента номер НОМЕР_1 , 01.12.2021 та інформацію від Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про місцезнаходження абонента номер НОМЕР_2 , 01.12.2021.

15.01.2024 від представника ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів від АТ «Сенс Банк».

Ухвалою суду від 01.04.2024 клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» про витребування доказів було задоволено та витребувано від АТ «Сенс Банк» інформацію про те, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) платіжну картку № НОМЕР_3 ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_3 ; інформацію про те, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_1 в анкетних даних ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Ухвалою суду від 09.07.2024 підготовче провадження у справі було закрито з призначенням до судового розгляду по суті.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не прибув, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи документами. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, до суду не прибув, причин не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнала, вимоги за зустрічним позовом прохала задовольнити у повному обсязі. Підтримуючи обставини, викладені у заявах по суті справи, зазначила, що ОСОБА_2 ніколи не звертався до ТОВ «ФК «Ріальто» із заявою про отримання фінансових послуг, кредитних коштів не отримував. Належність телефону ОСОБА_2 ПрАТ «Київстар» підтверджено не було, і місце знаходження абоненту цього номеру не збігається із місцем знаходження ОСОБА_2 , який не був у Київській області 01.12.2021, оскільки знаходився на роботі у м. Полтаві. Прохала врахувати відсутність волевиявлення сторони ОСОБА_2 при укладенні договору та визнати такий договір недійсним.

З`ясувавши позиції сторін щодо первісного та зустрічного позовів, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

01.12.2021 між ТОВ «ФК «Ріальто» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено в електронному вигляді кредитний договір № 6-5 шляхом реєстрації відповідача ОСОБА_2 на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua.

Відповідно до п.1.2., 1.3, 2.4.1 Кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування Кредитом в межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Строк надання кредиту становить 30 днів. Позичальник зобов`язався у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту, встановленим п.1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 4,0% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. Договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України.

У відповідності до порядку, визначеного ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно з довідкою ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШИНС», одноразовий ідентифікатор 642826 направлявся та був доставлений відповідачу ОСОБА_2 01.12.2021 о 14 годині 47 хвилин 00 секунд шляхом надсилання смс-повідомлення на мобільний номер НОМЕР_1 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» (т.1, а.с.27).

01.12.2021 о 14 годині 47 хвилині 20 секунди відповідач ОСОБА_2 підписав одноразовим ідентифікатором та відправив ТОВ «ФК «Ріальто» електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт). Зазначені обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи витягами з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.com.ua. (т.1 а.с.16)

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до копії чеку про проведення переказу коштів № 467001249, кредитні кошти в сумі 6000,00 гривень були відправлені відповідачу ОСОБА_2 01.12.2021 на платіжну картку № НОМЕР_3 емітовану на ім`я ОСОБА_2 . АТ «Альфа-Банк».

Крім того, АТ «СЕНС БАНК» на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 01.04.2024 повідомило, що ОСОБА_2 клієнт Банку та на його ім`я відкрито запитувану картку « НОМЕР_6 . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_6 в період з 01.12.2021 по 06.12.2021 був НОМЕР_1 та вказаний номер знаходиться в анкетних даних ОСОБА_2 (т.1, а.с. 230). А також надано виписку по рахунку та деталізацію здійснених операцій клієнтом по картці № НОМЕР_6 , згідно з якою 01.12.2021 була зарахована сума 6000 грн (т.1, а.с. 231-233).

Судом встановлено, що Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином в частині погашення заборгованості за кредитом не виконував.

Так, згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за договором № 6-5 від 01.12.2021 станом на 16.10.2023 становить 21960 грн., яка складається з: простроченої суми заборгованості за сумою кредиту - 6000,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим процентам - 3960,00 грн., заборгованості по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно п. 3.3 Договору - 12000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору, товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору.

Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 2,2% від суми кредиту за кожен день користування, у межах строку, визначеного в. п. 1.3 Договору.

Крім того, пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору.

У п.п. 5.2-5.2.2, позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання.

Згідно п. 4.14 Правил, впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані % по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отримання кредиту, та діє з дати сплати нарахованих %. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів.

Як вбачається з абзацу 2 пункту 3.3 Кредитного договору, сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом, відсотками, та відсотками, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, є обґрунтованими. При цьому, розрахунок ТОВ «ФК «Ріальто», наданий до позовної заяви, відповідачем не спростований. Власного розрахунку відповідач до суду не надав.

Матеріали справи свідчать про те, що фінансова компанія свої зобов`язання за кредитним договором виконала, надавши кредитні кошти відповідачу. Однак, відповідач ОСОБА_2 , згідно наданого банком розрахунку, кредит вчасно не повернув, внаслідок чого станом на 13.10.2023 виникла заборгованість у сумі 21960,00 грн.

Разом з тим, у пункті 8.38 постанови від 18.03.2020 № 902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Суд вважає, що встановлений у п. 3.3 Кредитного договору розмір процентів у розмірі, що нараховані за частиною другою статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому зменшує заборгованість за процентами з 12000 грн до співмірного розміру нарахованих процентів, згідно п.1.2 договору, тобто до 3960 грн.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_2 6000 грн заборгованості за кредитом, 3960 грн заборгованості за нарахованими відсотками відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 01.12.2021 по 31.12.2021 (включно) та заборгованість за нарахованим відсотками відповідно до п. 3.3 Кредитного договору за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 01.01.2021 року по 19.02.2022 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, в розмірі 3960 грн, виходячи з мотивів наведених вище.

Стосовно вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору №6-5 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Згідно ст.15, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору № 6-5 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_2 відповідач не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Будь-яких об`єктивних доказів, які б переконливо засвідчували відсутність волевиявлення сторони при укладенні договору суду не надано, а відтак вказані обставини у зустрічному позові є недоведеними.

Так, твердження сторони відповідача про те, ОСОБА_2 користується іншим абонентським номером, станом на 01.12.2021 знаходився на робочому місці у м. Полтаві, не отримував картку « НОМЕР_6 » та не звертався до банку з приводу відкриття рахунку, належними та допустимими доказами не підтверджено. При цьому клопотань про витребування таких доказів через неможливість самостійного отримання стороною відповідача не заявлялось.

Таким чином, під час розгляду справи було встановлено, що позичальник був належним чином обізнаний з умовами кредитного договору, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_2 на укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з огляду на що вимоги за зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним суд вважає необґрунтованими та доходить висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом, суд вважає, що з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1701,33 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу за зустрічним позовом відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Що стосується вимоги представника ТОВ «ФК «Ріальто» про стягнення з ОСОБА_2 9000 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч.1, ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Інтереси позивача за первісним позовом представляє адвокат Руденко К.В. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022, Акт приймання-передачі наданих послуг № 138 від 07.07.2023 та платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 138 ОСОБА_3 займався підготовкою позовних заяв щодо стягнення заборгованості з різних боржників, в тому числі і щодо ОСОБА_2 , вартість наданих послуг щодо ОСОБА_2 складає по 9000 грн.

За п. 1.1 договору в рамках цього договору Виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги, в тому числі і зі складання позовних заяв, запитів, представництва інтересів замовника.

Також в п.п. 3.1, 3.4 договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 про надання юридичних послуг зазначено, що вартість послуг адвоката становить 8000 грн за складання позовної заяви та 1000 грн за складання та надсилання адвокатського запиту. Замовник оплачує адвокату послуги шляхом перерахунку на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного Акту наданих послуг.

До позовної заяви додано платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу.

Однак, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Як вбачається із Акту приймання передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг, послуги, які надавалися адвокатом, складаються з підготовки з позовної заяви та складання адвокатського запиту про витребування доказів. При цьому в даному акті зазначено 20 осіб, щодо яких вчинялось такі дії, тобто адвокатом одночасно вчинялись тотожні дії щодо значного кола осіб боржників з аналогічних правовідносин в категорії справ, які не є складними.

Разом з тим, суд бере до уваги, що у даній справі додатково адвокатом Руденком К.В. було подано відзив на зустрічну позовну заяву, клопотання та заяви про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Ріальто».

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5704,92 грн, пропорційно розміру задоволених вимог. При цьому суд зазначає, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу стороною відповідача подано не було.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за договором № 6-5 від 01.12.2021 станом на 16.10.2023 в розмірі 13920 грн та 7406,25 грн понесених судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», адреса: 03124, бульвар Вацлава Гавела,4, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих

Повне рішення складено 15.08.2024.