Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2024 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував наступним. Від шлюбу з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

12.08.2017 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Від шлюбу народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 15.11.2023 р. з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.10.2023 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 26.10.2023 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_6 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач зазначає, що він працює і отримує заробітну плату, інших доходів не має, а тому не спроможний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу).

Ухвалою від 13.02.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. У заяві про доповнення предмета позову від 08.05.2024 додатково повідомив про те, що у нього на утриманні перебуває його мати ОСОБА_7 та брат інвалід ОСОБА_8 .

Представник відповідача адвокат Ростислав Попович та відповідач ОСОБА_2 позов не визнали, заперечили проти його задоволення, просили справу розглядати без їх участі, про що зазначили у письмових клопотаннях до суду. У відзиві на позовну заяву зазначили, що позивач не надав доказів зміни його матеріального стану, його погіршення, погіршення його здоров`я, тощо, наявність інших життєво необхідних витрат, які ставлять позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. У дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний ряд хронічних захворювань, а саме недостатність трикуспідального клапану (вроджене відкрите овальне вікно), які постійно потребують лікування. У відповідачки на утримання перебуває ще одна неповнолітня дитина, а саме ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розрізано 15.04.2015 року.

Від шлюбу з відповідачем у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

12.08.2017 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Від шлюбу народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 15.11.2023 р. з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.10.2023 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 26.10.2023 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_6 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.

У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст.183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст.184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей від першого шлюбу, покликався на зміну його сімейного стану народження дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

У Постанові КЦС ВС від 16.09.2024 № 591/6388/22 (61-153св24)зазначив, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від першого шлюбу, та суперечитиме її інтересам.

Верховний суд у справі № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 року зазначив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Суди не врахували те, що належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього.

28.10.2024 року до суду надійшли докази від ТОВ «Оператор газотранспортних систем України», а саме: 1) довідка від 24.10.2024 року N2 73-926 (довідка про доходи), у даній довідці містяться відомості про доходи (заробітною плату) позивача з 01.2023року по 07.2024 року. 2) довідка від 25.10.2024 року № 04/02 в якій зазначено відомості про посади, які займав позивач з відповідним посадовим окладом.

Позивачем надано суду: 1) довідку про доходи № 73-930 від 31.10.2024 р., у даній довідці містяться відомості про доходи (заробітною плату) позивача з 01.2023 року по 07.2024 року; 2) розрахункові листки з січня 2023 р. по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року; та довідки з Барського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області від 11.11.2024 р. № 9880 та 11.11.2024 р. № 9678 з Барського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області.

Суд, дослідивши вказані довідки про доходи та посади, які займав позивач з відповідним посадовим окладом, дійшов висновку, що матеріальне становище позивача не змінилось. Заробітна плата позивача за період з липня 2023 року по липень 2024 року в сукупності більша за заробітну плату за аналогічний період 2023 року, що свідчить про покращення матеріального становища позивача.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, зокрема з Інформаційної довідки №380232527, що мати позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відчужила свою квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що ставить під сумнів посилання позивач на те, що його матері потрібна допомога. Також, мати позивача ОСОБА_7 має у власності три земельні ділянки: кадастровий номер :04:001:0031, площею 0,25 та; кадастровий номер: :04:001:0032, площею 0.15 га; кадастровий номер: :05:023:0053, площею 0.1348 га. Брат позивача ОСОБА_8 має у власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що також ставить під сумнів посилання позивача на те, що його братові потрібна допомога.

Позивач не надав доказів, які б підвередили складне матеріальне становище ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (відсутність пенсії, соціальних виплат, необхідних додаткових витрат на лікування, які носять системний характер, тощо).

Судом встановлено, що у дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присутні хронічні захворювання, зокрема: недостатність трикуспідального клапану (вроджене відкрите овальне вікно), які постійно потребують лікування.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

Суд враховує і той факт, що виховання дитини одним з батьків (в даному випадку мати виховує двох дітей самостійно), коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження№ 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. 4, 13, 80, 81, ч.1 ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Повне судове рішення складено 09.12.2024 року.

Суддя: