КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/12053/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головучого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

при секретарі Гайдаєнко В. С.

за участі представника АТ «Міжнародний резервний банк», ОСОБА_1 ,

представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Сидоренко Ю. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк»

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Притули Н. Г.

від 19 квітня 2024 року

у цивільній справі № 761/12857/22 Шевченківського районного суду міста Києва

за скаргою ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевич Олександр Васильович,

Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк»,

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеною скаргою, в якій просив визнати незаконним рішення старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінкевича О. В. й скасувати видане ним Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 23.02.2024 р. за номером 74205408/04; зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінкевича О. В. вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження по заявам про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2023 року та 14.02.2024 року, направити на адресу Стягувача копію постанови про відкриття виконавчого провадження; зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінкевича О. В. О. В. вжити передбачених законодавством заходів щодо виконання виконавчого листа від 22.12.2023 року у справі № 761/12857/22, виданого згідно постанови Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з АТ «Міжнародний резервний банк» на користь ОСОБА_2 доплату у розмірі 50 відсотків посадового окладу від заробітної плати за період з 07.03.2018 року по 26.04.2019 року у розмірі 145 768,77 грн.

В обґрунтування скарги вказував, що заявник двічі звертався до виконавчої служби із заявами про відкриття виконавчого провадження та отримував повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із початком процедури ліквідації боржника, АТ «Міжнародний резервний банк». Вважав повернення виконавчого листа суперечить принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення, про що в своїх висновках вказує Верховний суд, зокрема у постанові від 01.12.2021 року, справа №552/1811/15.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року скаргу задоволено частково.

Скасовано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.02.2024 року. Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевича О.В. вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_2 від 14.02.2024 року про відкриття виконавчого провадження.

В решті вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Міжнародний резервний банк», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині задоволення скарги скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні скарги. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін. Зазначає, що Банк з 25 лютого 2022 року перебуває в процедурі ліквідації, яка здійснюється державною установою - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, тобто Банк перебуває під повним контролем держави Україна. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та правовому висновку Великої Палати, викладених у постанові від 09 лютого 2021 року (справа №381/622/17). Не відкривши виконавче провадження та направивши стягувачу повідомлення про повернення виконавчого листа, старший державний виконавець діяв законно та обґрунтовано. Правових підстав для відкриття виконавчого провадження не було. Заявник не довів існування відмови ліквідатора в добровільному порядку виконати рішення суду про стягнення.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність доводів скаржника, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Направив клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника, АТ «Міжнародний резервний банк», ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав із викладених у ній підстав та доводів. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Сидоренко Ю.А., підтримав доводи скаржника.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника АТ «Міжнародний резервний банк» та представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву до неї, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Задовольняючи скаргу частково суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване повідомлення суперечить принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення, можливості отримання заявником заробітної плати, та дійшов висновку про те, що є законом передбачені підстави для скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінкевича О. В. вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_2 від 14.02.2024 року про відкриття виконавчого провадження. Решту вимог скарги суд вважав передчасними, оскільки у випадку неналежного виконання державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» заявник може оскаржити їх до відповідного суду.

У частині що оскаржується, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_2 27.12.2023 року та 14.02.2024 року звертався до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №761/12857/22, виданого 22.12.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва на виконання постанови Київського апеляційного суду від 04.12.2023 року про стягнення з АТ «Міжнародний резервний банк» на користь ОСОБА_2 доплату у розмірі 50% посадового окладу від заробітної плати за період з 07.03.2018 року по 26.04.2019 року у розмірі 145 768,77 грн.

Однак повідомленнями від 17.01.2024 року та 23.02.2024 року старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Полінкевича О. В. виконавчий лист було повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» так як розпочато процедуру ліквідації на підставі рішення Правління Національного банку України від 25.02.2022 року №91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2022 року №131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МРТ Банк» та делегування повноважень банку».

ОСОБА_2 в межах даного провадження не оскаржує повідомлення від 17.01.2024 року. Таким чином предметом розгляду даної скарги є повідомлення від 23.02.2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Як вбачається з офіційної інформації, розміщеної на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі рішення Правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Міжнародний резервний банк». На даний час процедура ліквідація банку не завершена.

Постанова Київського апеляційного суду від 04.12.2023 року, на виконання якої видано виконавчий лист, набула статусу остаточної. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за заявою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 19 квітня 2023 року (справа №50002-17/1718-2011) Велика Палата Верховного Суду виснувала наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII за цим Законом підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами в передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частина перша, пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника (пункт 4 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ).

Разом з тим, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення. З огляду на таке повернення державним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу буде незаконним (п. 7.38) .

Враховуючи, що судове рішення, у якому позивач є стягувачем, набрало законної сили, стосується погашення банком вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення скарги в частині скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.02.2024 року та зобов`язання старшого державного виконавця вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_2 від 14.02.2024 року про відкриття виконавчого провадження, оскільки оскаржуване повідомлення суперечить принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення, можливості отримання заявником заробітної плати.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваній ухвалі, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, скаржнику надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

В іншій частині ухвала суду не оскаржувалась.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 серпня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик