Єдиний унікальний номер 133/3857/13-ц
Номер провадження 6/133/19/24
У Х В А Л А

Іменем України

26.01.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н.Л.

за участю секретаря Білокура Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Проніва Н.Р. звернулася до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №133/3857/13-ц, виданий 24 грудня 2013 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2013 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2013 року та до повноліття дитини.

16 січня 2014 року на виконання виконавчого листа Козятинським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження ВП № 41546840.

На момент ухвалення судового рішення син ОСОБА_4 проживав з матір`ю.

З огляду на те, що з 27 жовтня 2022 року та по даний час син ОСОБА_4 проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні, вважає, що змінилися фактичні обставини, а тому існують всі наявні підстави для припинення стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа, виданого 24 грудня 2013 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною заявою.

04 січня 2024 року стягувач ОСОБА_2 надала до суду письмові пояснення, у яких просить суд залишити заяву без задоволення, мотивуючи це тим, що дані вимоги мають бути пред`явлені окремим цивільним позовом. Також вказує на те, що додані заявником довідки від 27 жовтня 2022 року та 31 жовтня 2022 року є документами річної давності, а довідка про сплату аліментів взагалі дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. У провадженні суду знаходиться цивільна справа №133/2608/22 за позовом ОСОБА_1 до неї про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з батьком і стягнення з неї аліментів на утримання сина, проте справа ще не розглянута по суті і рішення в ній не прийняте. Крім того, з 22 червня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на фронті та приймає участь у бойових діях, а син ОСОБА_4 із серпня 2023 року навчається у Національній академії сухопутних військ ім. Гетьмана Петра Сагайдачного і проживає у м. Львів, тому фізично не може проживати разом із батьком. Вважає, що положення ст. 432 ЦПК України не підлягають застосуванню до вимог заявника.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, не з`явилися.

Виходячи з цього, на підставі ч.3 ст.432 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2013 року та до повноліття дитини.

16 січня 2014 року на виконання виконавчого листа Козятинським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження ВП № 41546840.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З наведеного слідує, що аліменти може отримувати той з батьків з ким фактично проживає дитина, що також випливає з положень статтей 183-184 СК України.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Обґрунтовуючи заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, боржник посилається на те, що з 27 жовтня 2022 року неповнолітній син ОСОБА_4 , на утримання якого з нього стягуються аліменти, фактично проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Так, з довідки про фактичне місце проживання в приміщенні/будинку осіб, виданої старостою села Сокілець за № 197 від 27 жовтня 2022 року, вбчається, що згідно акта про місце проживання від 25 жовтня 2022 року син заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстрований, але проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 133/2608/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з батьком і стягнення аліментів на його утримання.

Відповідно до довідки №385 від 31 серпня 2022 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 22 червня 2022 року приймає безпосередню участь у бойових діях у оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 .

Суд враховує, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотримання якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.

Станом на день ухвалення рішення суду від 12 грудня 2013 року син ОСОБА_4 проживав разом із матір`ю, що не заперечується сторонами.

Станом на день розгляду даної заяви 26 січня 2024 року будь-яких рішень суду про визначення місця проживання дитини з батьком чи перебування дитини на утриманні батька відсутні.

Обставини, на які посилається заявник, а саме спільне проживання з дитиною та її утримання, не є підставою для припинення обов`язку по її утриманню.

Факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на утримання дитини, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а тому не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 432, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: