УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

28 лютого 2024 рокуСправа № 495/1641/24
Номер провадження 2/495/1419/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І. І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

27.02.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якій просить суд: стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі однієї чверті заробітку /(доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Суддя, вивчивши матеріали справи, вважає необхідним передати справу за підсудністю до іншого суду з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

При зверненні до суду із цим позовом ОСОБА_1 не наведено жодного посилання на підсудність справи за вибором позивача. Разом з тим, у позовній заяві міститься посилання на те, що його місцем проживання є адреса: АДРЕСА_1 . Приймаючи до уваги, що позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суд вважає, що у даному випадку позивачем обрано територіальну підсудність справи за місцем проживання або перебування позивача.

Водночас, матеріали позовної заяви не містять належних доказів на підтвердження обставин того, що позивач ОСОБА_1 проживає за вказаною у позові адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість, відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру, зробленого суддею 28.02.2024, позивач ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, щодо тлумачення поняття зареєстрованого місця перебування варто зазначити, що відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

- місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги;

- місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Частиною 6 статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» також визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Позивач є громадянином України, а не особою, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, та не має підтверджуючих документів про реєстрацію його місця перебування в м. Білгороді-Дністровському Одеської області

Щодо наданого позивачем договору оренди житлового приміщення від 16.012.2024 то такий договір оренди не є документом та доказом реєстрації місця проживання особи за певною адресою.

Відтак, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача ОСОБА_1 є саме адреса: АДРЕСА_2 .

Таким чином, виходячи з вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, якими унормовано підсудність справ, то на адресу зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_1 поширюється юрисдикція Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Крім того, суд зважає на те, що згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру, зробленого суддею 28.02.2024, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача у справі ОСОБА_2 є адреса АДРЕСА_3 , а відтак, юрисдикція Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області поширюється як на адресу зареєстрованого місця проживання позивача, так і на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, в зв`язку з чим ця справа не підсудна Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області ані за правилами підсудності справ за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України), ані за підсудністю справ за місцем проживання відповідача (ст. 27 ЦПК України).

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1ст.31 ЦПК України, передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зазначене узгоджується із ст. 378 ЦПК України, за якою судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки вищезазначена справа не підсудна Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області та її належить передати для розгляду до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 258-260, п.9 ч.1 ст.353, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передати за підсудністю на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою Цивільним процесуальним кодексом України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ірина БРАТКІВ