Номер провадження 2/754/5898/24
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Кирилова А.

за відсутності сторін

розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (місто Київ, вул. Іллінська, 8) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про відшкодування шкоди. Ціна позову - 42799,40 гривні.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.08.2023 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » у м. Києві допустив зіткнення з транспортними засобом транспортним засобом «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу«Hyundai», державний

реєстраційний номер « НОМЕР_1 » була застрахована за полісом обов`язкового страхування

цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР213874378.

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних

пошкоджень.

Відповідно до Постанови Відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої наніс шкоду транспортному засобу «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку

звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та

наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт.

На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «АРКС» здійснила виплату

страхового відшкодування у розмірі 85 598,80 грн.

Посилаючись на викладені обставини справи, представником позивача заявлені наступні вимоги:

-прийняти позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» завдані збитки в розмірі 42799,40 грн., та судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2024 року відкрито провадження в справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засіданні представник Позивача - ПАТ «Страхова компанія «АРКС» не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв. Будь-яких заяв клопотань зі сторони Відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2023 року між ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» та ОСОБА_1 було укладено цивільна-правова відповідальність транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 та застрахована за полісомобов`язкового страхування наземних транспортних засобів № ЕР213874378.

З матеріалів справи вбачається наступне.

07.08.2023 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Згідно Постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 08.09.2023 року у справі № 755/12554/23 Відповідача - ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі наданої заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт.

На підставі вище зазначеного страхового акту АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 85598,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1003420 від 28.09.2023 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована АТ «СК «АРКС», то на підставі договору про пряме врегулювання збитку АТ «СК « АРКС» було розраховано розмір страхового відшкодування з урахування норм п.13.2 ст.13 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувала АТ «СК «АРКС» страхове відшкодування потерпілій стороні в розмірі 85598,80 грн.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 42799,40 грн.

На дану вимогу для вирішення питання у досудовому порядку та можливістю погашення заборгованості частинами представником ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» вих. № 0003443/ІНС від 27.11.2023 року на адресу ОСОБА_1 було направлено Претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Дана вимога відповідачем проігнорована.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з п. «В» ч. 1 ст. 38, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Таким чином, до Позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток - Відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування підлягають до задоволенню в повному обсязі.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 258-259, 268, 272-279, 354-355, ЦПК України, ст.ст. 1212 ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (м. Київ, вул.. Іллінська,8, Ідентифікаційний номер - 20474912) завданні збитки в розмірі 42799 гривень 40 копійок та судовий збір в розмірі 3028 гривень.

Порядок оскарження рішення суду для відповідача: заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Порядок оскарження рішення суду для позивача: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І.А. Галась