Справа №173/429/24
Провадження №2/173/431/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

За участю: представника позивача адвоката Романовської Т.М.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2024 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом про розірвання договору дарування та визнання права власності до відповідача ОСОБА_2

04.03.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

05.03.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 10.05.2024 року.

14.06.2024 року проведений перерозподіл цивільної справи іншому складові суду. Справа призначена до розгляду на 26.11.2024 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

26.11.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить: розірвати договори дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0.0605 га, кадастровий номер::30:002:0001, за адресою АДРЕСА_1 , укладений 18 грудня 2018 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В., зареєстровані в реєстрі за № 1576 і № 1577 скасувавши державну реєстрацію права власності на зазначені об`єкти.

Визнати за нею право власності на житловий будинок і земельну ділянку площею 0.0605 га, кадастровий номер::30:002:0001, за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступне: 18 грудня 2018 року між нею та її онуком, ОСОБА_2 , були укладені договори дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.0605 га, кадастровий номер::30:002:0001 для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна земельні ділянка). Дані договори були посвідчені приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В., зареєстровані в реєстрі за № 1576 і № 1577. Право власності на зазначені об`єкти було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18 грудня 2018 року за номерами: 29518352 та 29518493.

І до укладення вищезазначених договорів, і станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 , ніколи в даному будинку не проживав, та не мав наміру в ньому проживати.

Ще до повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, а саме у 2018 році ОСОБА_2 , виїхав на територію Росії у м. Москва, де проживає на даний час та не має можливості і бажання здійснювати утримання житлового будинку в зв`язку з чим має місце ризик втрати дарунку, який особисто для неї має велику немайнову цінність.

Обдарований ОСОБА_2 , після отримання в дар житлового будинку мав утримувати його у належному технічному стані, з метою недопущення руйнації самого будинку. Однак протягом п`яти років відповідач не користується житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, яка заростає бур`яном. Сам обдарований постійно проживає не території Російської Федерації. За подарованим домоволодінням не доглядає, що призвело будинок до незадовільного стану. Такий факт нею встановлений восени 2023 року при огляді будинку.

Будинок було подаровано з надією що ОСОБА_2 , буде дбайливо ставитись до подарунку, на що вона і розраховувала при укладенні договорів дарування, з огляду на той факт, що ця річ є цінною для неї, як спадщина від її померлого у 2002 році чоловіка - ОСОБА_3 . Даний будинок вона з чоловіком побудували ще в 1966 році. Прожили в ньому все своє життя та народили дітей.

Відповідачем допущена бездіяльність та недбайливе ставлення до предмета дарування , що створює загрозу втрати дарунка, шляхом його руйнації. Тобто відповідач нехтує дарунком, зазначені обставини і стали підставою звернення до суду.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні пояснила, що підтримує позовні вимоги підтримує в повному обсязі, за підставами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно якої позовні вимоги визнав та просить їх задовольнити, підтвердивши факт, що він не доглядає за подарованим йому будинком так як він йому не потрібен і він не має наміру повертатись до України.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 грудня 2018 року між позивачкою, ОСОБА_1 та її онуком, ОСОБА_2 , були укладені договори дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.0605 га, кадастровий номер::30:002:0001 для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна земельні ділянка). Дані договори були посвідчені приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В., зареєстровані в реєстрі за № 1576 і № 1577. Право власності на зазначені об`єкти було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18 грудня 2018 року за номерами: 29518352 та 29518493, що підтверджується копіями договорів дарування та Інформаційною довідкою із державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За доводами позивача і до укладення вищезазначених договорів, і станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 , ніколи в даному будинку не проживав, та не мав наміру в ньому проживати.

Ще до повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, а саме у 2018 році, ОСОБА_2 , виїхав на територію Росії у м. Москва, де проживає на даний час та не має можливості і бажання здійснювати утримання житлового будинку в зв`язку з чим має місце ризик втрати дарунку, який особисто для неї має велику немайнову цінність.

Обдарований ОСОБА_2 , після отримання в дар житлового будинку мав утримувати його у належному технічному стані, з метою недопущення руйнації самого будинку. Однак протягом п`яти років відповідач не користується житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, яка заростає бур`яном. Сам обдарований постійно проживає не території Російської Федерації. За подарованим домоволодінням не доглядає, що призвело будинок до незадовільного стану, який позивачкою встановлений восени 2023 року при огляді будинку.

Дані факти визнаються відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПКМ України доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України - За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 718 ЦК України - Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України - Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 727 ЦК України - Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що в результаті дій обдарованого існує загроза безповоротного втрати дарунка, який має для дарувальника велику немайнову цінність.

Цей факт визнається відповідачем та доведенню не підлягає.

Крім того судом встановлено, що після укладення спірних договорів дарування обдарований так і не прийняв дарунку, не вселився до подарованого домоволодіння, не вчинив заходів , спрямованих на підтримання подарунку в належному стані, не вжив заходів щодо його схоронності та забезпечення нормального функціонування.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договорів дарування підлягають задоволенню.

Оскільки судом ухвалюється рішення про розірвання договорів дарування, право власності на предмети дарування відновлюється у попереднього власника цього майна.

Тому позовні вимоги про визнання права власності на будинок та присадибну земельну ділянку за позивачкою також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України - За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідачем до початку підготовчого судового засідання подана заява про визнання позову, судом ухвалюється рішення в підготовчому судовому засіданні.

Так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн., 40 коп .

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування та визнання права власності - задовольнити.

Розірвати договори дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0.0605 га, кадастровий номер: :30:002:0001, за адресою: АДРЕСА_1 , укладені 18 грудня 2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчені приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В., зареєстровані в реєстрі за № 1576 і № 1577, скасувавши державні реєстрації права власності на зазначені об`єкти.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок з прилеглими до нього будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку площею 0.0605 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка кадастровий номер: :30:002:0001, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , 2 422 грн., 40 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 06.12.2024 року

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 12.12.2024 року

Дата набрання законної сили: 07.01.2025 року