Справа № 201/4196/24
Провадження № 2-о/201/213/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю заявника, його представника - адвоката Мойсеєнко Є.О.,

за участю представника заінтересованої особи - Кабачек В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області) про встановлення факту постійного проживання на території України, на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та встановлення особи заявника,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій заінтересованою особою визначив Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року (а.с. 1-6).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 15.05.2024р. відкрито провадження у справі (а.с. 43).

23.07.2024 представником заявника - адвокатом Мойсеєнко Є.О. 23.07.2024р. подано заяву про збільшення заявлених вимог, у якій він просив встановити особу заявника ОСОБА_1 (а.с. 81 - 83).

В обґрунтування заяви посилався на те, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Дніпрі, проживає за адресою АДРЕСА_1 . Звернувся з письмовою заявою до Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС в Дніпропетровській області про здійснення перевірки належності до громадянства України та видачу паспорта громадянина України, однак у видачі паспорта було відмовлено. Заявник проживав в Україні на момент проголошення незалежності України 24.08.1991ру. Встановлення особи заявника і факту постійного проживання на території України, на момент проголошення незалежності заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України.

Представник заінтересованої особи - ОСОБА_2 14.06.2024р. подані поясненні по справі (а.с. 66 - 71), в яких зазначив, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську. 06.12.1982р. був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974р. серії НОМЕР_1 Зачепилівським районним відділом внутрішніх справ Харківської області у зв`язку з досягненням 16-річного віку. Згідно інформації, внесеній до Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено, що 06.04.1984 р. заявник уклав шлюб з ОСОБА_3 у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Згідно інформації, внесеній до Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про розірвання шлюбу від 18.08.1992 № 1014, складений на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 Красногвардійським відділом реєстрації актів Цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Відомості про паспорт чоловіка актовий запис не містить.

Згідно інформації, внесеній до Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження доньки від 22.11.1984 №4223, складений на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Відомості про паспорт чоловіка актовий запис не містить. Згідно інформації, внесеній до Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження доньки від 10.08.1988 №2770, складений на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Відомості про паспорт батька актовий запис не містить. 3 15.03.1991 по 27.08.1991 ОСОБА_1 був офіційно працевлаштований в Республіканській психіатричній лікарні з суворим наглядом на посаді санітара у відділенні № 5 (у теперішній час - Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги «Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України»). В подальшому ОСОБА_1 офіційно не працевлаштовувався. Був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 17.06.1986 по 27.01.1989. В подальшому ОСОБА_1 зареєстрованого місця проживання не мав і не має. У Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня інформація про фізичну особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Мойсеєнко Є.О. вимоги заяви підтримали, просили задовольнити. Клопотання про допит свідка ОСОБА_7 заявник і його представник не підтримали, просили його не розглядати.

Представник заінтересованої особи - ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши учасників справи, допитавши заявника ОСОБА_1 в якості свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області (національність - українець) від батьків - ОСОБА_9 і від ОСОБА_10 , що підтверджується копією заяви про видачу паспорту громадянина СРСР зразка 1974р.

З 01.09.1973 по 17.03.1975 заявник навчався у середній школі №50 міста Дніпропетровська, що підтверджується копією відповіді на адвокатський запит від Дніпровської гімназія № 50 Дніпровської міської ради.

З 01.09.1980 по 11.06.1981, заявник навчався в Рунівщинській середній школі та отримав свідоцтво про восьмирічну освіту № НОМЕР_3 від 11.06.1981, що підтверджується копією відповіді на адвокатський запит від КЗ «Рунівшинський ліцей» Зачипилівської селищної ради Красноградського району Харківської.

3 07.12.1981 по 21.06.1982 заявник навчався в міському професійно-технічному училищі №18 м. Дніпропетровська на денному відділенні та згідно наказу № 70-к від 21.06.1982 був відрахований зі складу учнів, оскільки самовільно залишив училище, що підтверджується копією довідки №267 від 25.03.2024 Державного професійно-технічного навчального закладу Дніпровського центру професійно-технічної освіти.

Згідно копії відповіді на адвокатський запит від ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області 06.12.1982 Зачепилівським районним відділом внутрішніх справ Харківської області виданий паспорт серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_1 .

06.04.1984 заявник уклав шлюб з ОСОБА_3 у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується копією відповіді на адвокатський запит Центрального ВДРАЦС у місті Дніпрі ПМУ МЮ (м. Одеса).

Від вищезазначеного шлюбу у заявника народились дві доньки, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька - ОСОБА_5 , та ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька - ОСОБА_6 , що підтверджується копією відповіді на адвокатський запит Центрального ВДРАЦС у місті Дніпрі ПМУ МЮ (м. Одеса).

3 17.06.1986 по 27.01.1989 заявник був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією відповіді на адвокатський запит Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

3 15.03.1991 по 27.08.1991 заявник був офіційно працевлаштований на посаді санітара у відділенні № 5 Республіканської психіатричної лікарні з суворим наглядом (наразі - Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України), що підтверджується копіями витягів з наказів № 19лс від 13.03.1991р., №51лс від 26.06.1991р. та № 72лс від 30.08.1991р.

В подальшому, заявник офіційно працевлаштований не був.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 проживав в іншому місці, поза межами держави Україна, судом не встановлено.

3 04.08.2020 заявник перебуває на обліку у відділі обліку бездомних громадян МЦСД Дніпровської міської ради та фактично мешкає за місцем розташування цієї комунальної установи за адресою АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що заявник неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області за ч.1-2 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується копією відповіді на адвокатський запит Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України.

Заявник 25.05.2023 звернувся із заявою до Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС в Дніпропетровській області про здійснення перевірки належності до громадянства України та видачу паспорта громадянина України, однак листом від 26.05.2023р. йому було відмовлено та надано роз`яснення по те, що для оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляду ІD-картки заявнику необхідно надати документи перелічені у п. 35 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24.08.1991р. постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факті постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року (а.с. 35-37).

Допитаний у якості свідка заявник ОСОБА_1 надав пояснення про те, що усе життя неофіційно працював тренером бойових мистецтв. Дійсно, з березня по серпень 1991 року був офіційно працевлаштований на посаді санітара у відділенні № 5 Республіканської психіатричної лікарні з суворим наглядом, звільнився за власним бажанням. Також до 90-х років працював охоронцем у Дніпропетровському заводі металоконструкцій ім. И. В. Бабушкіна. Трудову книжку загубив. Перший свій паспорт отримав у 1982 році, де зараз може знаходитись паспорт - не знає. За оформленням паспорту громадянина України своєчасно не звернувся. Був до 90-х років зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Зараз позбавлений житла. Його матір оформила договір дарування на його брата, який через деякий час продав квартиру іншим особам, згодом брат заявника помер. Доньки, з якими заявник регулярно спілкується, наразі мешкають за кордоном. На даний момент заявник мешкає у реабілітаційному міському центрі соціальної допомоги Дніпровської міської ради. Дійсно притягувався до адміністративної відповідальності на території України. З України ніколи не виїжджав. Паспорт громадянина України йому потрібен для вирішення різних особистих питань.

Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Вирішуючи питання про встановлення юридичних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Згідно вимог п. 1 вказаної Постанови Пленуму в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, 2 ч. 1 цього Закону, яка передбачає, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні чи неповнорідні) брат, сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української народної Республіки, Західноукраїнської народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пункт 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Народної Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (ч. 1 ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, в також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Згідно з пунктом 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п. 9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001, передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Водночас, відповідно до п.5 зазначеного Порядку передбачено, що заявник, окрім вищенаведених документів, повинен пред`явити документ, що посвідчує його особу. Однак станом на сьогодні, заявник не має паспорта громадянина України або іншого документу, що посвідчує його особу та не має змоги його оформити в ДМС України, до поки судом не буде встановлено факт постійного проживання заявника на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно, до ч. 6 п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 №302, заявник для оформлення паспорту подає документи серед яких і рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».

Згідно з підпунктом а) п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

П. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;

Згідно з п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п. 38-40 Порядку № 302 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (п. 43 Порядку № 302).

Зокрема, згідно з п. 43 Порядку № 302 у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Таким чином, згідно з вимогами вказаного вище законодавства України, у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.10.2022 в справі № 511/409/20, від 02.09.2020 у справі № 366/474/19, від 16.11.2022 у справі № 755/16248/18.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вимоги ч. 7 ст. 294 ЦПК України, понесені заявником судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести за рахунок заявника.

Враховуючи установлені обставини, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення його особи і встановлення факту постійного проживання на території України, на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року має правове значення, адже в іншому порядку заявник не може довести вказаного факту, який знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 89, 187, 211, 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 353-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області) про встановлення факту постійного проживання на території України, на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та встановлення особи заявника - задовольнити.

Встановити особу заявника ОСОБА_1 , як громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська (нині - м. Дніпро) Дніпропетровської області.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території України в м. Дніпропетровську (нині - м. Дніпро), на момент проголошення незалежності України, а саме, станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 16 серпня 2024 року.

Суддя О.С. Наумова